176 I>KK ÖD.MAX. 



ske för oöverskådlig framtid ödeläggas och undandragas produk- 

 tionen till men för traktens befolkning och för de näringar, som 

 äro beroende av en jämn tillgång på virke av skilda dimensioner. 

 På grund härav bör allt göras för att förhindra uppkomsten av 

 skogseldar och begränsa skadan av dessa, så mycket hellre som 

 tillfälle till försäkring av skog mot brandskada ännu icke erbjuder 

 sig inom landet. Genom den nya lagen angående åtgärder till 

 förekommande och släckning av skogseld den 14 oktober 1914 har 

 skogsvännen visserligen erhållit en god grund att bygga på i sin 

 kamp mot skogseldarna, men i sista hand blir dock lagens effek- 

 tivitet beroende icke blott av vederbörande brandfogdes duglighet 

 utan även av resp. kommunala myndigheters framsynthet och 

 offervillighet. Det är därför av vikt, att innehavarna av före- 

 nämnda förtroendepost utses med mycken omsorg, och att brand- 

 rotarna icke göras större, än att brandfogdarna utan svårighet må 

 kunna fylla de anspråk, som ställas på dem såsom organisatörer 

 och ledare av släckningsarbetet. Av de anslagsbeviljande myndig- 

 heterna böra krävas snara åtgärder till skogseldarnas upptäckande 

 vare sig i form av brandtornssystem, som knappast torde kunna 

 undvaras i mera glest bel)3^ggda trakter, eller ett rikt utgrenat tele- 

 fonnät med ledningar till särskilt högt belägna platser i folkrikare 

 nejder. Åtgärder böra dessutom träffas både för att få till stånd 

 en enkel form för uppbådning av släckningsmanskapet t. ex, ge- 

 nom signalballonger med de särskilda instruktioner, som denna 

 metod förutsätter, och för att rikstelefonnätet vid tider, då särskild 

 fara för skogseld föreligger, må utan kostnad stå allmänheten till 

 buds under hela dygnet samt att vaktmanskap under enahanda 

 förhållanden må utställas på platser, som erbjuda större risk för 

 skogseld än andra, t. ex. efter stigningar å järnvägarna. Slutligen 

 är det av nöden, att brandmanskapet förses med lämpliga brand- 

 redskap såsom 3'^xor, hackor och spadar, krattor, vattenhinkar 

 m. m. i tillräckligt antal samt på förhand undervisas i släcknings- 

 arbetets utförande. 



Utvecklingen kräver nu också, att skogen underkastas ordnad 

 hushållning enligt för ändamålet upprättad plan jämväl på de 

 hemman i Norrland, för vilka gällande lag icke förutsätter särskild 

 indelning. Planen bereder den enskilde skogsägaren icke blott 

 möjlighet att på ett bekvämt och säkert sätt hastigt förskaffa sig en 

 överblick över skogens tillstånd vid viss tidpunkt och erbjuder 

 honom god ledning vid bedömandet av de åtgärder, som förnufts- 

 enligt böra vidtagas för skogens vård, utan utgör även tack vare 

 det undersökningsmaterial, som planen förutsätter, en säker grund- 



