ÅTGÄRDER FÖR GOD SKOGSVÅRD Å BONDEHKMMANEN. 119 



försiktighet vid utdelningen av dessa diplom kan förunnas den pa 

 detta sätt belönade skogsbrukaren, skapar helt visst ett ansvar inför 

 samtid och eftervärld, som icke dör med honom utan går i arv 

 till hans efterkommande och uppfordrar till efterföljd. En annan 

 form av offentlig uppmuntran äro de resestipendier, \i\ka — såsom 

 ovan antytts — pläga utdelas till skogsägare, som genom ådagalagt 

 skogsvårdsintresse gjort sig förtjänta av särskild åtanke. 



De kooperativa företag, som redan fmnas för handen pa skogs- 

 området, förnämligast tlottnings- och tumningsförcningarna, hava 

 -sisat sig fylla mycket viktiga ändamål och i allmänhet utfallit till 

 belåtenhet. Denna andelsrörelse manar därför till fortsatt utveck- 

 ling efter dessa linjer, och såsom närmaste önskemål i förevarande 

 hänseende står då utvidgandet av tumningsföreningarnas verksam- 

 het till stämplingsarbetet i skogen, vid vilket för klavning av trä- 

 den instruerat, edsvuret manskap skulle tillfredsställa ett länge 

 närt önskemål och bespara mycken arbetskraft till fromma för 

 skogsvården genom att göra vidare taxeringsarbeten överflödiga. 

 Därjämte böra de mindre skogsägarna intresseras för sammanslut- 

 ningar till inbördes hjälp grannar emellan för avverkning och 

 utdrivning av för samma avlastningsplats avsett virke och gemensam 

 försäljning av skogsalster fråu sina hemman. Denna anordning kan 

 jämväl bliva till hälsosam fostran för skogsägarna själva och av 

 betydelse för hela trävaruhanteringen genom den kontroll över till 

 företaget levererat virke, som delägarna självfallet komma att utöva. 



I detta sammanhang bör erinras om behovet av att bättre, än 

 nu gällande författningar medgiva, tillgodose hemmansägarnes in- 

 tressen med avseende å virkestrafiken i allmän flottled, eftersom 

 det just är jordägarne, som i sista hand drabbas av de kostnader, 

 vilka belöpa sig på flottledernas anläggning och drift. Måhända 

 skulle också de höga strandskadeersätlningar, som nu lägga sin 

 tunga på flottningen överallt i Norrland, kunna bringas ur världen 

 genom att sålunda väcka flottningsintresset hos skogsägarna. 



Vad beträfl"ar själva förbrukningen av virke och särskilt den till 

 husbehov, så hava utredningarna i denna fråga trots sin ofullstän- 

 dighet givit vid handen, att denna post uppgår till åtminstone 

 hälften av allt inom landet avverkat virke. Genom sparsamhet — 

 särskilt i bränsleförbrukningen — och större användning i bygg- 

 nadsindustrien och i jordbruket av lämpliga ersättningsmedel för 

 virke såsom tegel, cement o. s. v. torde detta belopp kunna i vä- 

 sentlig mån nedsättas till ga^n för Sverii^es handelsbalans. Helt 

 säkert skulle en noggrann bokföring av virkesförbrukningen verka 

 mycket välgörande i detta hänseende och bibringa den norrländ- 



