NÄRINGSLIV OCH YRKESFÖRDELNING I VÄSTERBOTTENS LÄN. 191 



jordbruket i Lövånger gåve något större överskott, så skulle detta, 

 i betraktande av befolkningens sparsamhet och den rikliga till- 

 gången på obegagnad odlingsmark, visa sig uti en mycket starkare 

 folkmängdstillväxt, än den socknen uppvisar. Att socknen icke ens 

 kan bereda en avsevärd del av sitt abnormt låga födelseöverskott 

 plats, torde vittna om, att jordbruket i övre Norrland, till och med 

 där det, såsom här är fallet, kan räkna med relativt gynnsamma 

 naturförhållanden, har ringa expansionsmöjligheter, såvida det icke 

 stödjes eller befordras av andra näringsgrenars, särskilt då indu- 

 striens utveckling. 



Jordbruket avkastar efter den beräkningsgrund, som i det före- 

 gående lagts, i Lövånger kr. 116.1 u pr innebyggare. Denna siffra 

 avrundar jag till jämnt 120 kr. Den lilla höjning, detta innebär, 

 kan då motiveras dels därmed, att i den förstnämnda siffran in- 

 går ett, om också mycket ringa antal innebyggare, som, enligt vad 

 förut framhållits, icke i näringshänseende kunna strängt taget räk- 

 nas tillhöra socknen, dels därmed, att också någon inkomst faller 

 från näringsfång, som ej ha med jordbruket att skaffa. 



I tabellen III, sid. 192, kol. 5, äro nu för varje socken i länet an- 

 förda avkastningssiffrorna pr innebyggare, och med antagandet av 

 siffran 120 såsom standardsiffra, alltså såsom uttryck för full för- 

 sörjning, har då beräknats, huru stor procent av varje sockens be- 

 folkning, som kan försörjas av dess faktiska jordbruk: därvid ha 

 erhållits siffrorna i kol. 6. En närmare diskussion av denna 

 kolumns värden skall till sist göras för var och en av de grupper, 

 till vilka de respektive socknarna blivit hänförda. Såsom av en 

 jämförelse mellan denna gruppindelning och kartskissen sid. 11 

 över socknarnas läge framgår, sammanfaller indelningen i avse- 

 ende på jordbruksnäringens relativa betydelse, på ett par lätt för- 

 klarliga undantag när, ganska väl med socknarnas gruppering 

 efter deras läge i förhållande till de skilda naturregioner, som jag 

 i förut publicerade arbeten urskilt i Norrland. I tabellens kol. 7 

 har jag anfört yrkesstatistikens siffror för jordbruksbefolkningens 

 procenttal i de olika socknarna. En jämförelse mellan dessa siff- 

 ror och talen i kolumn 6 visar, att statistiken för yrkesfördelningen 

 i de flesta fall blir alldeles vilseledande såsom uttryck för jord- 

 brukets verkliga roll i socknarnas näringsliv. Särskilt stora bliva 

 avvikelserna i skogsregionens socknar, där jordbruksbefolkningen 

 i flera fall enligt yrkesstatistiken uppgår till eller närmar sig 90 % 

 av hela folkstocken, medan jordbrukets produktion, enligt den 

 närstående kolumnen, mestadels ej räcker till att fylla behoven 

 för mera än 40 å 60 % av befolkningen. Detta betyder i själva 



