202 G. H. VON POST. 



kommo till Ådalen något senare, men de körde med sina get- 

 doningar.» Jag kan i denna värmländska inflyttning ej se något 

 bevis på en vid denna tid kännbar brist på arbetare, utan anser, 

 att här föreligger samma företeelse, som då de svenska järnbruken 

 inkallade vallonerna. Behovet av en mer skolad arbetarkraft 

 gör sig för första gången gällande i våra norrländska skogar, och 

 man tager den från det industriellt längre komna Värmland. Sä- 

 kert är, att värmlänningarna gjort stora insatser i fråga om våra 

 llottleder både som bj^ggmästare och flottkarlar, ehuru den geo- 

 grafiska omfattningen av denna invasion är svår att klarlägga. 

 Även Finland har bidragit till den norrländska skogsarbetarstammen 

 om än med en mindre skolad och för utvecklingen mindre bety- 

 delsefull kontingent. De bidrag, som Norge lämnat i detta hänse- 

 ende, torde vara i stort sett föga skönjbara, om de än lokalt ägt värde. 



Dessa invandrare torde dock på långt när ej täckt den avgång 

 från arbetsmarknaden, som skett genom emigrationen till Amerika, 

 men strömmen av svenskar från mellersta och södra Sverige 

 — »sörlänningarna» — verkade under samma tid mer eller mindre 

 kompenserande. Dessutom har befolkningsrörelsen i stort sett 

 varit mvcket gvnnsam med ett stort överskott av födde; i Norr- 

 land har en relativt stark folkökning ägt rum. 



Det är först vid det nya seklets ingång, man märker en begyn- 

 nande arbetarbrist. Lokalt mer eller mindre framträdande har den 

 år efter år allt mera gjort sig märkbar. Den har nu allmänt ut- 

 vecklat sig till en för den norrländska trävaruindustrien och skogs- 

 ägaren i gemen ytterst kännbar brist på arbetskraft såväl för som- 

 mar- som vinterar] )etena framför allt i skogarna. Att krigsårens 

 konjunkturer lett strömmen av lösa arbetare in på andra arbets- 

 fält än hemortens, är ju sant till viss del, men företeelsen är än 

 mer bunden vid den allmänna starka utvecklingen inom hela Norr- 

 land. I samma mån denna fortfar, ökas svårigheten att täcka 

 bristen på arbetskraft i skogarna. 



Då man närmare vill skärskåda skogsarbetarfrågan, l)ör man 

 därför ej försumma att samtidigt göra en hastig sammanfattning 

 över de norrländska arbetsuppgifterna — de närmast liggande åt- 

 minstone — och deras inverkan på den tillgängliga arbetarstocken. 

 Inlandsbanan kommer förvisso att skapa nya norrländska industri- 

 centra genom sitt läge intill de stora sjöarnas utmärkta uppsam- 

 lingsbassänger för virke, genom lättillgängligare vattenkraft och ett 

 mera närbeläget, hela året öppet världshav, som möjliggör jämn, 

 snabb avsättning av järn och trä, förnämligast cellulosa och pap- 

 per av den till försågning mindre värdefulla fjällskogen, samt av 



