NAGHA REFLEXIONER ÖVER 

 SKOGARNAS ÖKADE VÄRDE. 



Av AX KL WALLENBERG. 



0O0CD0C30C3 



R 1907 hade jag nöjet alt under några för mig både 

 lärorika och intressanta månader å Mo och Domsjö do- 

 mäner följa arbetet i skogen. När jag nu efter K) år 

 slår upp min dagbok från denna tid, finner jag ett in- 

 ägg rörande dikningen, som det säkerligen kan roa Doktor Frans 

 Kempe atl taga del av, och mot vars då gjorda slutledningar man 

 i våra dngir med skäl kan reagera. 



Jag nämner om dikningen följande: Dikningen är besvärlig, 

 kostsam och tåhimodsprövande och till synes det av skogsarbe- 

 tena, som minst lockar till kapitalutlägg. ^ 



Dess ändamål är: 



att förbättra redan skogbärande, växtlig mark och därigenom 

 ytterligare öka produktionsförmågan, 



alt skydda icke vattensjuk mark mot vattensjuk sådan, då den 

 senare strävar alt utbreda sig samt 



att genom direkt torrläggning fchvandla vattensjuk mark till 

 skogbärande, växtlig mark. 



I de båda första fallen bör dikningen ur rent forstlig och 

 ekonomisk synpunkt förekomma vid all rationell skogsskötsel. 



I det senare fallet, skriver jag: torde man få lägga ej så mycket 

 forstliga som snarare dels rent ideella, dels rent ekonomiska svn- 

 punkter på frågan. 



Ur den ideella synpunkten är del i hög grad tilltalande all 

 öppna krig emot myrarna och bringa dem under kultur. I bo- 

 lag där det ekonomiska intresset ligger på en eller endast några fa 

 händer, måste känslor av samma slag, som driva den burgnare 

 lantbrukaren att i många fall nedlägga till synes oräntabla pen- 

 ningbelopp på ideella förbättringar av sin egendom, vara bestäm- 

 mande, för att man skall igångsätta stora dikningsföretag för torr- 

 läggning av myrmarker. 



Ur den rent ekononuska synpunkten synes del ej vara en 



15. Skogar och skogsbruk. 



