211^ a\i;l \VAi,i.KM?i:i!(i. 



Över l)risteii på denna vara. En del tidningar säges där la lägga 

 ned sin verksamhet, och detta oaktat Canada har en starkt till- 

 tagande cellulosaindustri. Från vårt grannland Finland förspörjes, 

 att pappersfabrikanterna göra lysande afTärer och knappast förmå 

 att trots stora utvidgningar fylla de fordringar, som särskilt den 

 ryska marknaden ställer på dem. 



Till stor del är naturligtvis denna stegrade efterfrågan beroende 

 av kriget. Det är dock knappast troligt, att efter fredsslutet allt 

 skall återgå i de gamla spåren. Helt säkert beror den ökade 

 konsumtionen till stor del ])å papperets inträngande på helt nya 

 områden. Behovet kommer således att förbli oförminskat, och 

 priserna regleras därefter. Det är därför glädjande, att intresset 

 för papperstillverkningen inom landet är i ständig tillväxt, och 

 att exportsiffrorna alltjämt stiga. Som exempel kan anföras, att 

 för en enda tillverkare ökningen under fyra år utgjort ungefär 

 30,000 ton papper. 



Rörande sågade trävaror behöva vi knappast gå in på när- 

 mare diskussion. Den höjning i priset, som där är att anteckna, 

 och som gör sig kännbar på alla områden, husbyggnader, embal- 

 lageindustrien m. m., är en direkt följd av brist på varor och 

 stark eflerirågan. Ännu mera kännbar kommer den att bliva, 

 när fredeu återkommer, och allt förstört skall återuppbyggas. 



Vad beträffar träkolningen, så bryter sig här plötsligt åter fram 

 allt det, som sedan sekler varit tongivande för bedömande av 

 skogsvärden. Det svenska träkolsjärnet hävdar ånyo sin plats 

 bland världens alla järnfabrikat och visar sig oersättligt, där man 

 vill framställa en verklig kvalitetsvara. Men vad utgör under- 

 laget till denna järnframställning om ej den svenska skogen. Till 

 en ton tackjärn åtgår malm för ett belopp av 25 å 30 kronor 

 och Iräkol för ett belopp av 55 å 65 kronor. Skogens produkter 

 äro alltså de dyrbaraste och viktigaste i denna framställning. Våra 

 förfäder hade icke så orätt, då de med järnverken förenade kol- 

 fångstskogar, och tydligt är. att om Sverige skulle bliva avspärrat 

 från all yttre tillförsel av tackjärn och järnfabrikat, så skulle det 

 ej återstå annat, än att helt och hållet lita till skogen för redu- 

 ceringen av våra malmer. Man får ej heller glömma, alt vid 

 kolningen en mängd biprodukter, såsom terpentin, sprit och ättik- 

 syra, erhållas, vilka det kan vara av ovärderlig nytta att en gång 

 kunna helt framställa inom landet. 



Vad slutligen angår vår bränslefråga, såväl vad beträlfar be- 

 hovet för husliållet som för industrien, är den för invecklad att. 

 i detta sammanhang upptagas. Att vi i Sverige under denna tid 



