230 TU. A. ASKERGREN. 



alfvvarsamhet ur Swenska Skogarne, at i Fagre Kyrka uti Skara- 

 borgs Län hänger ännu såsom minnes-märken qwar Kedjor och 

 Don, som Utlänningarne nyttjat til Masters och Timmers släpande 

 ur Skogarne däromkring». Under hans tid förekom den första 

 kända exporten av ekvirke från Nya Lödesee, nuvarande Göteborg, 

 i det att år 1546 från denna hamn utskeppades 4,683 ektimmer och 

 72 ekbord till Holland samt 1,630 ektimmer och stolpar till Skott- 

 land. Tall- och granvirket stod denna tid ej i högt värde, då man 

 betänker, att för en tolft bräder betalades 12 öre eller efter nuva- 

 rande mynträkning 2,56 kronor. Genom användandet av de s. k. 

 tälj bräderna föröddes även mycken skog, ity att en hel stock åt- 

 gick för erhållandet av en planka eller en bräda. Genom anläggani, 

 det av de första sågarna, vilket ock skedde under Gustaf I.s tid, körtel 

 timret emellertid att på ett bättre sätt tillgodogöras. Under denna 

 tid hade emellertid trävaruhanteringen svårt att arbeta sig fram på' 

 grund av det blomstrande uppsvinget inom bergsbruket, men trä- 

 varuexporten tilltog det oaktat ganska belydligt, mest i form avi 

 master, läcktei\ spiror och ved, medan plankor och jjräder ännU) 

 intogo ett blygsamt rum. 



År 1550 utfördes från Kalmar 1,923 tolfter sågebräder, sågedelan 

 jämte bottnar, och följande år från samma plats 331,510 styckeni 

 spärrar, läckter och spiror samt 2,224 tunnor tjära. Även Väster-, 

 vik, Norrköping och Söderköping hade att uppvisa en efter då 

 varande förhållanden icke obetydlig export av skogseffekter. Från^ 

 de nordligare .städerna vai- utförseln däremot obetydlig; de vikti-. 

 gare platserna voro Stockholm, Gävle och Öregrund. 



En god stöt framåt tick den norrländska sågverksrörelsen genom 

 Johan III. Denne konung lät på egen bekostnad anlägga flera 

 sågkvarnai-. Sålunda uppstodo Iggesunds sågekvarn i Hälsingland,, 

 Niurunda såg i Medelpad, två sågkvarnar i Ångermanland, varav 

 en i Själevads socken, benämnd Skorsze Qvarn, vilken anlades; 

 år 1573. 



Karl IX fortsatte på sin faders väg och satte i gäng med byg- 

 gandet av skepp för möjliggörandet av ökad byteshandel, därvid 

 särskilt fästes avseende vid införandet av salt och guld för landets 

 behov. Till borgarna i sjöstäderna utfärdade han en uppmaning, 

 att de skulle slå sig tillsammans för kapitals bildande — alltså en 

 första tendens till bildande av bolag. Sådana uppstodo emellertid 

 först långt senare, då betydande kapital blevo av nöden för be- 

 drivandet av en vinstgivande handel inom denna näringsgren. 

 De stora krigen under närmast följande regenter hämmade all 

 handel och fj'edliga sysselsättningar, men förde med sig en starki 



