260 RICHARD SMEDBERG. 



Vad då först sågverk och hyvlerier angår (tab. 12), gäller det 

 statistiska materialet 19-årsperioden 1896—1914. Ifråga om antalet 

 fabriker och arbetare samt tillverkningens mängd och värde lämna 

 lågkonjunkturerna, storstrejken 1909 och världskrigets utbrott 1914 

 ganska tydliga spår (kol. 2 — 12). Vidare fäster man sig vid, att 

 denna industri i stort sett icke visar någon större utveckling, 

 utan har åtminstone skenbart nått ett visst jämnviktsläge, ur vilket 

 den icke giver någon antydan att komma. Man förmärker dock 

 på sistone en avsevärt större intensitet pr fabrik (kol. 8), men ty- 

 värr icke pr arbetare (kol. 9) eller pr dagsverke (kol. 10). Den 

 mest anmärkningsvärda företeelsen är dock det starkt sjunkande 

 produktionsutbytet pr hästkraft (kol. 11), vilket möjligen kan förkla- 

 ras med hänsyn till ökad förädlings större kraftförbrukning pr m^ 



Gå vi till kraftdetaljerna, finna vi stillestånd på vattenkraftsom- 

 rådet (kol. 14), men en rätt stark utveckling i fråga om övriga mo- 

 torer (kol. 16 o. 18). Vattenkraftens andel är sålunda i relativt 

 sjunkande från 36 till 14 To (kol. 21). Och den omedelbara ma- 

 skindriftseffektens enhetssiffror i kol. 25 — 27 vittna om den ökade 

 kraftanvändningen, varvid det anmärkningsvärdaste är ett 3 ggr 

 ökat kraftbehov för framställning av 1 m^ virke. För övrigt hän- 

 visas till tabellens anmärkningar. 



Se vi därefter på pappersmassefal)rikerna (tab. 13), förete de ett 

 helt annat kynne, något av vardande. De representera större en- 

 heter med större arbetareantal och dagsverken pr fabrik (kol. 4 o. 

 6) eller större driftkoncentration, vilket ju bl. a. den högre tekniska 

 ståndpunkten orsakar. Det intressantaste torde väl vara den en- 

 skilde arbetarens utomordentligt ökade produktionsförmåga (kol. 9), 

 vilken intimt sammanhänger med krafttillgången och den kemiska 

 massaindustriens utveckling (kol. 7 anm.). Det sistnämnda för- 

 hållandet förklarar även kol. 11, där man i början hade att räkna 

 med den stora kraftförbrukningen vid mekanisk massatillverkning, 

 ytterligare illustrerad i kol. 27, vilken visar ett rakt motsatt för- 

 lopp mot sågindustriens motsvarande data. 



Ifråga om motorerna (kol. 13 — 23) är vattenkraften dominerande 

 med i medeltal 87 % , men även ångkraften är i starkt tilltagande. 

 Kol. 25 visar också, att i genomsnitt en massafabrik har 7 ggr 

 så stor kraft till sitt förfogande som ett sågverk och den först- 

 nämndas arbetare 4 gånger större kraft än den senares. Trämasse- 

 industrien är, som även förut framgått (tab. 9), den främsta kraft- 

 konsumenten för närvarande. 



Slutligen tillåta vi oss ytterligare fästa uppmärksamheten på 

 vattenkraftens användning inom skogsindustrien (tab. 14). Tyvärr 



