JÄRNHANTERING I NORRLAND. 



Av J. A. LEFFLER. 



ÄR »järnhantering i Norrland» i våra dagar föres på tal, 

 vilja tankarna gärna i första hand dröja vid de stora malm- 

 tillgångarna och de stora vattenkrafterna i övre Norrland 

 och vid de möjligheter för framtiden, som dessa rika natur- 

 tillgångar synas innebära. 



Däremot glömmer man ofta nog alldeles bort, att Norrland redan 

 har en högst betydande järntillverkning, som på sina ställen upp- 

 drivits till en mycket hög grad av fulländning. I detta avseende 

 är det nog att påminna om Gysinge, Forsbacka, Sandviken, Hofors, 

 Wij Bruk, Brattfors, Jädraås, Axmar, Ljusne och Iggesund i Gävle- 

 borgs län, Galtström i Västernorrlands län och Karlsvik vid Luleå 

 i Norrbottens län. 



Man glömmer kanske också bort, att det funnits redan rätt länge 

 sedan svunna tider, då järntillverkning bedrevs i Norrbottens län, 

 icke som nu endast på en plats, utan på ett flertal platser — Ros- 

 fors, Selet, Alter, Avafors, Melderstein, o. a. — och att sålunda även 

 i dessa nordliga landsändar järntillverkningen har gamla anor. 

 Hörnefors i Västerbottens län var även platsen för ett sådant gam- 

 malt järnbruk. 



Det är emellertid mänskligt att för vad man väntar av framtiden 

 mindre uppmärksamma, vad som varit och vad som är, i synner- 

 het då man som i detta fallet ser för sitt inre öga de jättestora 

 malmförekomsterna, de väldiga, forsrika älvarna och de vidsträckta, 

 mörka skogarna i övre Norrland. 



Ännu för några få år sedan hade man knappast anledning att 

 drömma sådana storhetsdrömmar om en järnhantering där uppe. 

 Det var först genom de på Jernkontorets föranstaltande vid Troll- 

 hättan utförda försöken att tillverka tackjärn i elektrisk masugn, 

 som man fick en reell grund för sådana drömmar. De resultat, 

 som där vunnos, pekade framför allt på Norrland som framlids- 

 landet för en dylik tillverkning, och otvivelaktigt är det så. 



