346 



MAU151TZ CAULC.HEN. 



het där det naturliga föryngringsmaterialet — marbusken — icke 

 förefunnits i tillräcklig mängd. De ha gått medelmåttigt eller dåligt. 

 De på senare åren företagna planteringarna ha gått bättre. 



»Avverkningspolitiken» på Sannaskogen är ganska försiktig; av- 

 verkningen motsvarar säkerligen icke tillväxten. Agaren har nöjt 

 sig med att »taga bort skräpet» och sålunda hållit sig till den 

 gamla skogen och överståndare. Åtskilligt med gammal skog fin- 

 nes ännu kvar. Genom uttagande av lövskog (björk, al, asp) till 

 ved ur de starkt lövblandade bestånden har vunnits ett betydligt 

 netto. Annan gallring i yngre och medelålders bestånd har före- 

 kommit endast i mindre omfattning. 



Till sist för jag läsaren till det bestånd, som brukar utspelas 

 som en sista trumf mot besökaren: D3'ngmyren (fig. 12). Dik- 

 ningen är även här en gammal odlingsdikning, företagen på 1850- 

 talet. Beståndet, huvudsakligen gran, har en ålder (vid brösthöjd) 

 av 50 år (45 — 55), håller 254 kbm och växer med 9 a 10 kbm pr 

 hektar och år. Jordmånen är f. d. dykärr. 



För Mo & Domsjö samt Gideå & Husums skogstjänstemän av 

 alla grader har Sanna blivit mönstcrskogen, som står främst, även 

 frånsett den omständigheten att dess måttliga storlek möjliggör en 

 annorstädes icke möjlig intensitet i skötseln. Gång på gång ha de 

 inbjudits att se och studera. För alla dem, för många vetenskaps- 

 män och skogsmän, som varit med vid de talrika tillfällen, då 

 värden på Sanna själv med outtröttlig intensitet demonstrerar sin 

 skog, står Sanna som en klassisk nejd för norrländsk skogsvård. 



Sanna. Foto av M. Carlgken 1913. 



