om avdikning av sankmarker och ha i detta avseende bland annat framhållit, att en tillför- 

 litlig statistik över sankmarker av skilda slag, uppdelade efter deras större eller mindre lämp- 

 lighet för avdikning, saknades, varförutan en ändamålsenlig plan för höjandet av dessa mar- 

 kers produktivitet ej kunde upprättas: 



De sakkunniga hemställa: 



»a) att en utredning verkställes angående sankmarkernas omfattning å de allmänna sko- 

 garna, samt deras fördelning pä olika godhetsgrader med hänsyn till deras större eller mindre 

 duglighet för skogsproduktion ; 



b) att en approximativ beräkning över kostnaderna för torrläggning av samtliga därtill 

 lämpliga sankmarker samtidigt göres; 



c) att en viss period bestämmes, under vilken själva dikningsarbetet skall genomföras, 

 samt att för varje särskild grupp allmänna skogar bestämda årliga dikningsanslag anvisas, 

 vilkas storlek blir beroende på längden av sagda tidsperiod och de beräknade totalkost- 

 naderna ; 



d) att planläggningen och de speciella kostnadsberäkningar, som i allmänhet skola föregå 

 igångsättandet av varje särskilt företag, böra verkställas av revirförvaltaren; 



e) att vid alla dikningsföretag stor uppmärksamhet bör ägnas däråt, att arbete och kost- 

 nader ej nedläggas på sådana mossmarker, vilka ej kunna förutses komma att efter torrlägg- 

 ningen bliva skogsproduktiva; och 



f) att ifråga om alla större dikningsföretag i särskilda liggare sammanföras alla för arbetet 

 gjorda kostnader ävensom antecknas arealen och värdet av den mark, som vunnits tör skogs- 

 produktion.» 



I de yttranden beträffande dessa frågor, som avgivits av överjägmästarna, framhålles : 

 av t. f. överjägmästaren i Umeå distrikt, att en utredning enligt förslaget under litt. a. an- 

 gående sankmarkstypernas utbredning vore »av största betydelse» och att den anvisning, 

 som framställes under litt. e., vore omöjlig att i praktiken följa, då därför bland annat er- 

 fordrades kännedom om virkespriserna långa tider framåt; av överjägmästarna i Härnösands 

 och Östra samt av t. f. överjägmästarna i Västra och Smalands distrikt beträffande förslaget 

 under litt. d. att detta, ehuru synnerligen beaktansvärt, dock med revirens stora omfattning 

 skulle lända till att jägmästarna finge ett betydligt ökat skrivarbete. Överjägmästaren i 

 Härnösattds distrikt framhåller i detta avseende, att jägmästaren lämpligen kunde samman- 

 träffa med förrättningsmannen å marken samt avgiva ett skriftligt förslag till dikningsplanen ; 

 av överjägmästaren i Bergslagsdistriktet alt icke all vattensjuk mark å en skog kriliklöst 

 borde torrläggas, utan att vissa sankmarker borde bevaras till skydd mot eldfara, för ville- 

 brådets skull o. s. v. 



Norrländska skogsvårdskovirnitten har icke till samma omfattning som de skogssakkunniga 

 för södra Sverige upptagit frågan om höjande av markens produktivitet genom avdikning av 

 sankmarker. Kommittén lämnar å sid. 55 med ledning av upprättade skogshushållnings- 

 planer för kronoparker i Norrland och Dalarna en beräkning över impedimentens omfatt- 

 ning. Kommittén har där\'id för denna del av landet funnit, att impedimenten omfattade i 

 medeltal 27 % av den vid skogsindelning uppmätta arealen. Då bland dessa impediment 

 icke inginge >'Större sjöar och vattendrag», torde de till sin huvudsakliga del kunna atises 

 utgöras av mossar och kärr. 



A sid. 99 — 105 meddelar kommittén en uppgift å kostnader, nedlagda å avdikning och 

 bäckrensning å de norrländska statssskogarna under åren 1 904 — 08. 



Kommittén framhåller å sid. 184 bland annat, att dikningsplaners upprättande krävde 

 den speciella utbildning och erfarenhet, att detta arbete såsom hittills borde anförtros åt 

 särskilda tjänstemän, vilka borde ha till uppdrag såväl att uppgöra dikningsplanerna som att 

 övervaka arbetenas utförande. 



Domänstyrelsen kan för egen del helt instämma i vissa av de förslag, som framläggas av 

 de skogssakkunniga för södra Sverige, nämligen de under litt. a, b. och /., som avse en 

 utredning om sankmarkernas omfattning och fördelning pä olika godhetsgrader, beräkning av 

 kostnaderna för torrläggning av därför lämpliga sankmarker samt bokföring av kostnaderna 

 och arealen m. m. av den genom dikningen vunna marken. 



Styrelsen får emellertid erinra därom, att dock vissa av dessa frågor tarva en utredning, 

 som ej torde kunna slutföras så hastigt, som de sakkunniga tänkt sig. Det ligger i sakens 



