natur, att en dylik utredning bör verkställas for landet i sin helhet, allra helst som sank- 

 markernas omfattning och betydelse, då frågan gäller markens produktivitet tor skogsbörd, 

 är så mycket större i Norrland och Dalarna än i de södra delarna av landet. Denna ut- 

 redning bör främst 'omfatta sankmarkemas fördelning på olika godhetsgrader med hänsyn 

 till deras duglighet för skogsproduktion. 



Därvid yppa sig en mångfald spörsmål. Vissa sankmarker böra med häns\-n till deras 

 speciella lämplighet för tillverkning av bränntorv och tor\-strö a^-skiljas och underkastas den 

 behandling, som är ägnad att bevara och höja deras värde härför. En annan grupp sank- 

 msirker bör avskiljas som mest lämplig for uppodling till åker. Det är av vikt, att denna 

 firåga upptages till prö^-ning i samband med den föreslagna utredningen, så att icke jord- 

 bruksintresset utan skäl tar vika for skogsintresset. Erfarenheterna framtor allt från Xorrland 

 och Dalarna giva vid handen, att många sankmarker å de allmänna skogarna kunna med 

 fördel tagas i anspråk for bildande av småbruk, en sak som är av den allra största betvdelse 

 for skogsarbetarefrågans ordnande. 



Nu antydda grupper av sankmarker böra göras till föremål fÖr särskild, sakkunnig utred- 

 ning, antingen på det sätt, att de på stället undersökas av därtill fullt kompetenta personer, 

 eller så att tor\-prov insändas till sakkunnig person for bedömande av sankmarkemas lämp- 

 lighet i de avseenden, som ovan angivits. 



Vidare är att beakta, att icke alla sankmarker, även av dem som genom avdiknincr skulle 

 kunna vinnas fÖr skogsbörd, utan vidare borra torrläggas. En avdikning av sank mark 

 leder till sänkning av grundvattnet å närliggande torrare mark, %-ilket kan bliva till men for 

 skogsproduktionen därstädes. 



Möss- och kärrdrag erbjuda ofta ett effektivt stöd, då det gäller att begränsa skogseld. 



Slutligen bör påpekas, att vildnaden för sin existens fordrar tillgång på sänka marker. 



Styrelsen har med detta velat framhålla, att många skiftande spörsmål såväl ur skogs- 

 som jordbrukssynpunkt framträda \-id en utredning, sådan de skogssakkunniga for södra 

 Sverige föreslagit. 



Beträflfande förslaget under litt. c. må framhållas, att det kan innebära en fara att utan 

 ^^dare bestämma en viss tid for avdikningens genomförande. Frågan om en avdikning i 

 större skala av skogamas sumpmarker står nämligen i intimt saraband med ett flertal andra 

 frågor, som icke torde kunna förbises. 



Direkt påskyndar avdikningen yrvattnets avrinning, vilket, om dikningen är av större om- 

 fattning, kan dels öka hög^-attnet under våren, dels minska vattenståndets uthållighet i vatten- 

 dragen. Det förra kan hava till följd ökade skador i följd av vattenflöde å lågt liggande 

 odlad mark m. m. Det senare kan vara till avsevärt men for vissa tlottleder och ifråga cm 

 vattendrag, som i ö\Tigt användas i industriens tjänst. Dessa olägenheter torde till stor del 

 kunna förekommas genom vattenreglering medelst dammar. Frågan härom torde sålunda, 

 där så erfordras, böra ställas i direkt samband med avdikningstrågan och lösas samtidigt 

 med denna. 



StjTelsen får -v-idare fasta uppmärksamheten därpå, att avdikning av sumpmarker på eckle- 

 siastika skogar måste bekostas av ecklesiastika medel. Vare sig dylika medel skola utgå av 

 den ifrågavarande skogens avkastning eller från kyrkofonden, torde arbetena i många fall ej 

 kunna forceras, emedan kostnaderna antingen beröra boställshavarens andel av skogsavkast- 

 ningen eller ock kyrkofondens for andra ändamål starkt anlitade tillgångar. 



Att jägmästarna skulle utföra ovannämnda utredning samt enligt förslaget under ////. d. 

 de planläggningar och de kostnadsberäkningar, som i allmänhet skola föregå igångsättandet 

 av varje särskilt dikningsföretag, är ett önskemål, som under nuvarande torhållanden ej all- 

 tid kan realiseras, utan att de därtill erhålla därtor kvalificerade biträden. Härför skulle 

 eljest erfordras en sådan reducering av revirens omfattning, vilken för närvarande ej kan 

 genomföras for landet i sin helhet. 



Styrelsen får dessutom framhålla, att detta förslag, i vad det avser utredningar och plan- 

 läggningar i större skala, ur en annan mycket viktigare synpunkt icke torde vara lämpligt. 

 Denna fråga erfordrar nämligen en enhetlig och tor hela landet konsekvent genomförd ut- 

 redning, som icke kan vinnas, om den skulle ske for varje re%ir av ett flertal personer med 

 måhända växlande åsikter i dessa ting, vari helt visst olika synpunkter kunna komma att 

 göra sig gällande. Spörsmålet om höjandet av markens produktivitet genom avdikning i 

 större skala av sumpmarker är av den räckvidd, att det måste lösas efter utarbetandet av 

 en plan for landet i sin helhet, var%-id skogs-, jordbruks- och allmänna intressen böra komma 



