14 



vid reviren givetvis alltid tillföras frö av kött skördad inom orten. Härstamningsfrågan be- 

 träffande skogsfröet har sålunda icke av styrelsen underskattats. 



Frågan, som ingår i skogsförsöksanstaltens program, är ännu icke fullständigt utredd. Att 

 den likväl nu upptagits i de sakkunnigas förevarande betänkande må anses innebära, att 

 stora sannolikheter finnas för den riktning, som av dem föreslagits, och måhända även, att 

 denna riktning är känd och såsom riktig erkänd av flertalet fackmän. För styrelsen kommer 

 detta att utgöra ett stöd, då det gäller att praktiskt ytterligare genomföra proveniensfrågan. 

 Det har dock sina svårigheter att så ordna fröskörden, att insamling av kött från träd med 

 dålig stamform undvikes. Detta förutsätter nämligen, att kotten samlas med eget manskap 

 under särskild uppsikt, och att inköp av kött, om vilken man ej vet, huruvida den samlats 

 helt eller delvis från träd av »vargtyps, framgent skulle upphöra. Ett sådant förfarande kom- 

 mer att i hög grad öka svårigheten att erhålla nöjaktig tillgång på barrträdsfrö även till 

 mycket förhöjda priser. Att i följd härav icke beträda den angivna vägen för att erhålla 

 bästa barrträdsfrö är dock ej tillrådligt. I första hand synes det önskvärt, att det frö, som 

 skall användas för sådd i plantskolorna, kommer att insamlas från vackra moderträd, varpå 

 styrelsen i cirkulärskrivelse föst jägmästarnas uppmärksamhet. I övrigt är att bemärka, att 

 »vargtyperna» komma att avtaga, efter hand som de intensiva beståndsvårdshuggningarna all- 

 mänt genomföras. 



Betesfrågan, förslag litt. c, är, som av de sakkunnigas utredning framgår, synnerligen 

 svårlöst. De sakkunnigas förslag förutsätter, att de allmänna skogarna skola vara inhägnade, 

 vilket långt ifrån nu är regel. I fråga om inhägnade skogar ansluter sig styrelsen till det 

 föreliggande förslaget, så framt betningen är av den omfattning, att någon avsevärd skada 

 å skogsåterväxten därav uppstår. Bestämmelser i sådan riktning ingå ock i skogshushållnings- 

 planerna, vid vilkas upprättande numera stor vikt lägges vid, att den till hagmark anslagna 

 och för bete alltså avsedda utmarken så vitt möjligt inskränkes. 



I sammanhang härmed får styrelsen erinra om, att dessa bestämmelser icke, såsom de 

 sakkunniga å sid. 73 framhålla, äro illusoriska beträffande sådana skogar, som stå under 

 arrendators eller boställshavares egen vård och bevakning, enär de äro skyldiga att i detta 

 avseende ställa sig till efterrättelse de i hushållningsplanerna fastställda föreskrifterna därom. 

 Och i alla sådana planer bestämmes, att betet icke får tillgodogöras annat än i överens- 

 stämmelse med jägmästarens anvisning. Då fråga är om ohägnade skogar, måste återväxten, 

 där så befinnes nödigt, skyddas för beteskreatur genom särskilda kulturhägnader, som under- 

 hållas, intill dess plantorna ej längre kunna skadas av betande djur. 



Beträffande vården av uppväxande plantor och bestånd, förslagen litf. b. och rf., för att 

 främja deras utveckling ansluter sig styrelsen till de sakkunnigas förslag. Styrelsen utfärdade 

 redan år 1906 ett cirkulär i det syfte, som nu av dem angives, varjämte styrelsen i sina 

 reglementariska föreskrifter av den 31 januari 1910 punkt 88 ytterligare framhållit vikten av 

 dessa åtgärder. Dylika arbeten återkomma emellertid ständigt, i mån som nya bestånd an- 

 läggas, och de förutvarande vidare utvecklas. Det har hittills i brist på tillgängliga arbets- 

 krafter mött svårighet att starkt forcera beständsvårdsarbetena. Det är nämligen synnerligen 

 önskvärt, att det virke, som skall uttagas genom beståndsvårdande huggningar, må kunna 

 avverkas och apteras genom revirförvaltningens försorg, förrän försäljningen äger rum. Detta 

 mål har man dock ännu ej kunnat nå, men år från år kommer man det något närmare, så- 

 som av följande sammanställning framgår. Under nedanstående år har nämligen å krono- 

 parker och andra allmänna skogar, vilkas avkastning tillföres statsverkets skogsmedel, före 

 försäljningen upphuggits följande virkesbelopp: 



år 1911 396,921 kbm. 13,0% av det försålda virket 



» 19J2 454,755 " 14.7% » » » 



» I9I3 645,368 » 17,0% » » » T 



» 1914 788,546 » 21,5% » » » » 



T 1915 c:a 1,001,551 » 21,5% ^' » » » 



Härav synes bland annat, att mängden av det på angivet sätt behandlade virket varit nära 

 tre gånger större år 1915 än år 1911. I de meddelade summorna ingår emellertid även 

 virke genom huvudawerkning. Om särskilda siffror kunde angivas för beståndsvårdande 

 huggningar, skulle ökningen härav visa sig vara avsevärt större. 



De skogsvårdande huggningarna hava under vissa förhållanden försvårats jämväl i följd 

 därav, att det virke, som genom dylika avverkningar uttagits, varit av ringa värde och först 

 vid stigande priser å träkol och brännved kunnat med behållning tillgodogöras. Undantags- 



