i6 



distriktet 50 % högre avkastning ernätts, genom att virket upphuggits och framförts till 

 flottled ; 



T. f. överjägmästaren i Smålands distrikt i avseende på förslag Hit. a., att virke, som 

 utfölle vid rensningshuggningar och gallringar i yngre bestånd, med största fördel borde upp- 

 arbetas och utforslas genom revirförvaltningen, men att värdefullare virke däremot, för distrik- 

 tets vidkommande, på grund av den starka konkurrensen om rotstäende grov skog, i all- 

 mänhet med större behållning för staten torde böra försäljas lå rot»; beträffande förslag 

 Ittt. c, att goda kommunikationer till skogarna vore av allra största vikt, då de på kort tid 

 återgäldades genom avsevärt höjda försäljningspriser; 



Överjägmästaren i Södra distriktet med anledning av förslag ////. c, att framkomliga vägar 

 utgjorde nära nog den första förutsättningen för en ekonomisk skogsdrift; beträffande förslag 

 lät. <?., att kolning först under de allra senaste åren kunnat påbörjas inom de sydliga pro- 

 vinserna, sedan stegring i kolprisen inträtt. 



För egen del får domänstyrelsen anföra följande. 



I avseende på förslag litt. a. har styrelsen i detta utlåtande å sid. 14 vid behandling av 

 frågan om höjande av virkeskapitalets avkastning visat, att mängden av det virke, som genom 

 skogsförvaltningens försorg avverkas och upparbetas före försäljningen, under de senaste 

 åren avsevärt ökats. Styrelsen har för avsikt att i den mån sä lämpligen kan ske ytterligare 

 öka ifrågavarande virkesmängd. Styrelsen får emellertid framhålla, att beträffande värdefullare 

 timmerträd virkesköparna ofta och i Norrland i allmänhet betala högre priser för rotstående 

 än för avverkade och apterade träd. För sågverken är det i regel en fördel att själva få 

 avverka de bättre timmersorterna, då de härigenom bliva i stånd att aptera träden efter den 

 vid sågen använda postningen och sålunda ut\'inna det största möjliga värdet ur dem. 



Det å allmänna skogar upparbetade virket försäljes antingen i skogen eller ock först, sedan 

 det framforslats till lämplig transportled eller konsumtionsort. Det har visat sig, att båda 

 dessa försäljningssätt under vissa förhållanden äga beaktansvärda fördelar. Sålunda kan det 

 vara lämpligt, alt försäljningen sker i skogen, då skogsprodukterna kunna drivas åt skilda 

 håll, där olika spekulanter finnas. Konkurrensen skulle i dylika fall komma att minskas, 

 om varan utdreves åt endera orten, förr än den såldes. I vissa fall kunna kostnader und- 

 vikas, genom att skogsprodukterna uppläggas i skogen, intill dess försäljning ägt rum. Detta 

 gäller exempelvis i fråga om brännved, då kronan saknar upplagsplats invid transportled. 

 Under lagringen i skogen hinner veden torka, så att drivningen därefter underlättas. På 

 vissa orter är allmänheten så van vid att köpa sitt bränsle upphugget i skogen och att där- 

 ifrån själv utdriva det, att de söka motverka ett annat förfarande genom att icke till skäliga 

 priser åtaga sig virkets utdrivning. Endast då kronan på trakten har brukare, som till förut 

 bestämda priser åtagit sig att utföra virkesdrivning för statens räkning, kan det nyss antydda 

 förhållandet motverkas. I detta sammanhang får styrelsen erinra därom, att, när upphuggning 

 och utforsling sker genom revirförvaltningens försorg, hänsyn även måste tagas till den där- 

 vid avsevärt ökade kostnaden för för\'altning och bevakning, om en rätt jämförelse skall 

 kunna göras mellan rotförsäljning och försäljning av virke upphugget och utkört genom 

 skogsförvaltningen. Om dessutom för virkets upphuggning och utforsling fasta skogsarbetare- 

 och hästtorp måste anordnas, bör vid en dylik jämförelse räknas med de i själva verket ökade 

 avverknings- och körningskostnader, som bliva en följd av anordnande och underhåll av så- 

 dana torp. Dessa på en jämförelse mellan försäljning av virket å rot eller upphugget och framkört 

 genom skogsförvaltningens försorg inverkande faktorer synas de sakkunniga icke hava beaktat. 



I många fall ökas emellertid konkurrensen om virket, genom att det före försäljningen fram- 

 drives till transportled eller annan avsättningsort. I vissa fall har styrelsen funnit det nödigt 

 att anskaffa upplagsplatser vid flottledernas mynningar. Under sädana förhållanden vore det 

 påtagligen av stor betydelse, om förvärvandet av mark till upplagsplats för kronans virke 

 kunde underlättas på sätt de sakkunniga hemställt, så att dylikt köp kunde avslutas utan 

 omgångar. Styrelsen får alltså även för egen del hemställa, att Eders Kungl. Maj:t täcktes 

 vidtaga åtgärd för beredande åt styrelsen av en dylik frihet, då fråga är om markförvärv i 

 ovan angivet syfte. I vissa fall kunna upplagsplatser erhållas genom arrende av härför pas- 

 sande mark under viss tid. Detta förfaringssätt kan lämpligen användas, då kronan endast 

 under vissa perioder behöver använda sädana upplagsplatser. Om de däremot behöva årligen 

 allt framgent användas, är det i regeln fördelaktigare att förvärva marken än att arrendera 

 den, emedan markvärdena och arrendebeloppen äro underkastade en fortgående stegring. 



Beträff"ande den av sakkunniga framhållna nödvändigheten, förslag litt. b., av att tillräck- 

 liga medel tillhandahållas jägmästarna för att virke, där så är lämpligt, må kunna genom 



