der alla förhållanden lämpligt att på en gång helt bryta med den nu tillämpade principen 

 angående beredande åt arrendatorn av husbehovsvirke. Då emellertid grunderna för utar- 

 rendering av kronans jordbruksdomäner äro föremål för utredning av särskilt därför den 1 5 

 december 19 14 tillkallade sakkunniga, varvid jämväl denna fråga torde komma att utredas, 

 finner styrelsen nödigt avvakta resultatet av dessa sakkunnigas arbete, förrän styrelsen in- 

 tager bestämd ståndpunkt till denna fråga. 



I samhang härmed får styrelsen .erinra, att de av de sakkunniga å sid. i lO och 1 16 i betänkan- 

 det framdragna exemplen på missförhållanden mellan fritt husbehovsvirke och fastställd arrende- 

 avgäld samtliga avse gamla kontrakt. Med undantag för två egendomar, vid vilka särskilda 

 omständigheter förelegat, äro dessa kontrakt upprättade före år 1 902 och 54 % av dem år 

 1895 och därförut. Det rotvärde av 4 kronor pr kbm, som de sakkunniga åsätt husbehovs- 

 virket, vilket i huvudsak utgjorts av vedvirke, är i många fall för den tid kontrakten gällt avse- 

 värt för högt. Med anledning av de sakkunnigas uttalanden å sid. 1 14, dels att det endast 

 vore i ett fatal fall av de under de sista åren fastställda kontrakten, som ett visst maximibelopp 

 fastställts för arrendatorns rätt till fritt husbehovsvirke, dels att vid det övervägande antalet 

 av kronodomänerna arrendatorn ägt att efter utsyning använda hela den i hushållningspla- 

 nen fastställda årsavverkningen till husbehov, får styrelsen framhålla, att åtminstone under 

 de sista åren maximibelopp bestämts. Endast i de fall då avkastningen i större grad 

 understigit husbehovet, har arrendatorn medgivits rätt att disponera hela årsavkastningen. 



Vad de sakkunniga anfört beträffande husbehovsvirket från de ecklesiastika skogarna, fin- 

 ner styrelsen beaktansvärt, men det lärer icke kunna föranleda åtgärd utan samstämmande 

 beslut av Eders Kungl. Maj:t, riksdagen och kyrkomötet. Boställshavarna äga nämligen enligt 

 nu gällande bestämmelser rätt att erhålla virke för husbehov utan begränsning, där tillgång 

 finnes, även om för utnyttjande av denna rätt värdefullt gagnvirke skulle komma att använ- 

 das till bränsle. 



I fråga om skogar till allmänna inrättningars hemman torde likaledes hinder möta att be- 

 gränsa skogsavkastningens användande för husbehov. Det lärer nämligen knappast falla 

 under statsmakternas befogenhet att i sådant avseende utförda bestämmelser. 



Virkesförsäljningarna. 



A sid. 123 — 134 och 226 — 230 lämna de skogssakkuntiiga för södra Sverige en redo- 

 görelse för gällande former för försäljningväsendet vid de allmänna skogarna, en utredning 

 om de allmänna krav, som kunna uppställas i fråga om kronans virkesförsäljningar med hän- 

 syn såväl till virkesköparnas berättigade önskemål som till fromma för skogshushållningen 

 samt till sist vissa förslag avsedda att vinna beaktande vid försäljningsverksamhetens ord- 

 nande beträffande södra och mellersta Sveriges skogar. 



De sakkunniga framhålla, att den fordran på enkla former för försäljningarna, vilken från 

 köparnas sida är önskvärd, bör tillmötesgås så långt sig göra låter, utan att den säkerhet 

 och kontroll vid vilken staten i sin affärsverksamhet alllid måste fasthålla, eftersattes. 



De sakkunniga göra gällande, att följande synpunkter i första hand böra beaktas till främ- 

 jande av ändamålsenliga virkesförsäljningar: 



upparbetning och tillredning i de å varje plats mest begärliga sortimenten; 

 sammanförande av virket i efter marknadsläget väl avpassade poster och sortiment; 

 väljande av för köparna lämpliga tider och platser för utbuden ; samt 



största möjliga tillmötesgående vid bestämmandet av försäljnings- och betalningsvillkoren. 



I detta syfte hemställes beträffande virkes försäljningarna från de allmänna skogarna: 



i>a) att virke till export eller förädling i allmänhet försäljes i större partier på en gång, än nu 



vanligen plägar ske, samt att för detta ändamål å mindre skogar flera års avverkning ut- 



bjudes samlad, eller ock att virke av samma sortiment från flera olika skogar eller revir 



kungöres till försäljning samtidigt; 



b) att virkesauktionerna avhållas tidigare än nu och senast den 15 november, samt att 

 jägmästarna för detta ändamål skola vara skyldiga att tidigare än nu sker avgiva stämplings- 

 längderna ; 



c) att vid försäljningar under 200 kronors värde ställandet av säkerhet ej skall vara ett 

 oeftergivligt villkor för beviljande av kredit, utan att sådan även skall kunna beviljas, ifall 

 köparen genom intyg av läntstyrelse, kronofogde eller länsman styrker, alt han är vederhäf- 

 tig för det ifrågavarande beloppet; 



