att revirforvaltaren på eget ansvar förvaltade sitt re^nr och stode under personlig kontroll, 

 men opeisoiiiig ledning. 



Xirmare bestämt skulle distriktsstyrelsen tor sin funktion: 



M-JO mottaga en del av domänstyrdsens arbetsbörda, 

 2:0 övertaga överjägmästamas inspekterande irzksunhet, och 

 3.0 utöva en opersonlig ledning av skogshushållningen i distrikteL» 



Därjämte skulle distriktsstjrelsema övertaga och ombesörja den virkesförsäljning, som nu 

 verkställes av länsstyrelserna, samt handhava uppbörden av domänfondens medel. 



Distriktsstyrelsemas närmare åligganden äro angivna å sid. 1S2 — 186. För Norrland och 

 Dalarna skulle finnas trä dylika distriktsstyrelser, vilka dock skulle taga befattning uteslu- 

 tande med de allmänna skogarna. 



Varje distriktsstjTclse skulle bestå av: 

 en distriktschef, 

 t^-å överjägmästare, 

 en ombudsman, 

 två assistenter och 

 en bokhållare. 



Distriktschefen skulle ej innehava sin befattning på ordinarie stat. utan forordnas tor sex 

 är i sänder av Eders Kungl. Maj:t på anmälan av domänstyrelsen. ÖTerjägmästama där- 

 emot skulle vara ordinarie qänstemän och utnämnas av Eders Kungl. Maj:t efter anmälan 

 av domänstyrelsen. 



Omhudsmannen skulle anställas på extra stat och torordnas av distriktsstyrelsen for ka- 

 lenderår. 



Assistenterna borde däremot anställas på ordinarie stat av domänstyrelsen. 



Bokhållaren skulle på ordinarie stat tillsättas av distriktsstyrelsen. 



Kostnaderna for varje distriktsstyrelse beräknas till sammanlagt 48,600 kronor, vartill for 

 öveijägmästama. assistenterna och bokhållaren kunde komma for den sistnämnda två och for 

 de övriga ett ålderstillägg. 



Tre av den norrländska skogs^-årdskomminéns ledamöter, herrar Kinberg, Welandcr och 

 IViklund, hava avgivit reservationer gent emot kommittémajoritetens bedömande av de nu- 

 varande administrativa förhållandena samt dess omorganisationsforslag. 



I sitt i detta syfte avgivna särskilda yttrande å sid. 632 — 651 framhåller Kinberg först, 

 att åtgärder tid efter annan vidtagits for en fortgående överflyttning på den lokala skogstor- 

 valtningen av ärenden, som icke erfordrade behandling i centralstyrelsen, och att genom vid- 

 tagna ändringar i arbetsfördelningen nedåt ej allenast överjägmästarens utan även jägmästa- 

 rens befogenheter vidgats. Kinberg foreträder \-idare den uppfattningen, att kommittémajo- 

 riteten ^-id tolkningen av gällande föreskrifter firamställt dem i en belysning, som icke över- 

 ensstämde varken med ordalydelsen eller det syfte eller det sammanhang med andra bestäm- 

 melser i vilka de tillkommit, och att på den grund 5ä\-äl dess åsikter om arbetsfördelningen 

 de olika instanserna emellan som dess karaktäristik av jägmästaren såsom en allt for bunden 

 och allt för litet själfständig fÖr^^altare av sitt revir vore överdrivna. 



Beträffande majoritetens forslag till inrättande av distriktsstyrelser, som skulle utöva en 

 »opersonlig» ledning av skogshushållningen inom distriktet och därmed gi^"a åt jägmästaren 

 att på eget ans\-ar förvalta sitt revir, påvisar Kinberg, att iden enda skillnaden mellan det 

 nuvarande och det nya systemet i detta hänseende är av rent formell natur och li^er alle- 

 nast uti inspektionsresultatets delgivande i form av ett styrelsebeslut, men alldeles icke uti 

 något sakligt torhållande.» 



Vidare uppdrager reservanten en jämförelse for de två nordligaste länen mellan majori- 

 tetens l'orslag och det nuvarande förvaltningssystemet och kommer där\nd till den slutsatsen, 

 att reformen skulle innebära en försämring i det bestående, i det att distrikten skuUe bliva 

 så stora, att framförallt inspektionerna icke bleve så effektiva som nu. 



Till sist förordar reservanten en vidare utveckling på det beståendes grund, vilken skulle 

 gå ut på dels ökning av överjägmästaredistriktens antal, dels revirdelning, dels ock förstärkning 

 av överjägmästareinstitutionen genom anställande av högre kvalificerade överjägmästareassi- 

 stenter samt juridiska biträden. 



I särskilt yttrande, sid. 652 — 664, återfinnes IVelanders och Wiklunds reservation gent 



