28 



emot kommittémajoritetens förslag om anordnande av distriktsstyrelser. De framhålla där, 

 att majoritetens mening, att det nuvarande förvaltningssystemet åt revirförvaltaren anvisade 

 platsen »såsom utförande organ av den förvaltande överjägmästarens och den ledande do- 

 mänstyrelsens föreskrifter», icke kunde fritagas från en viss ensidighet och icke stode fullt i 

 samklang med majoritetens uttalanden i övrigt om överjägmästarens funktion. 



Efter en granskning av majoritetens förslag om distriktstyrelser, som i huvudsak samman- 

 faller med reservanten Kinbergs, framhålla dessa reservanter som sin mening, att öveijäg- 

 mästareinstitutionen borde bibehållas, men än vidare utvecklas och förstärkas genom an- 

 ställande av mera erfarna överjägmästareassistenter samt juridiska biträden vid överjägmästare- 

 expeditionerna. 



De skogssakkunniga för Södra Sverige ha i sitt betänkande upptagit den norrländska skogs- 

 vårdskommitténs förslag om inrättande av distriktsstyrelser samt än vidare utvecklat detsamma. 



De sakkunniga behandla härvid å sid. 25 — 27 det nuvarande administrativa systemet, 

 varvid jämväl lämnas en kortfattad historik över dess utveckling. A sid. 153 och följande 

 redogöres vidare för den kritik, som från en del håll framförts mot den nuvarande admini- 

 strationen, ävensom för de sakkunnigas uppfattning om densamma. 



De sakkunnigas uppfattning är i likhet med den norrländska skogsvärdskommitténs, att 

 åtskilliga ärenden ännu avgjordes i allt för hög instans, varigenom domänstyrelsen allt för 

 mycket betungades av löpande ärenden, samt att överjägmästarnas såväl som jägmästarnas tid 

 i för hög grad upptoges av skriv- och expeditionsarbete till förfång för arbetet i skogen. 

 De sakkunniga anse även i likhet med den norrländska skogsvårdskommittén, att decentralisa- 

 tionen i förvaltningen icke vore tillräckligt genomförd. 



Beträffande överjägmästarens och jägmästarens inbördes förhållande framhålla de sak- 

 kunniga, att, ehuruväl revirförsaltarens befogenhet att utan inhämtande av överjägmästarens 

 tillstånd vidtaga vissa förv^altningsåtgärder vore för snävt tillmätt och större frihet alltså här- 

 utinnan i en del fall borde lämnas honom, det dock vore givet, att överjägmästaren borde 

 äga full befogenhet att, närhelst omständigheterna så påfordrade, »ingripa i revirförvaltningens 

 alla grenar.» Revirförvaltarens egenskap av att vara en verklig förvaltare av sitt revir för- 

 hindrades enligt de sakkunnigas uppfattning icke därav, att han vore underkastad åtlydnad 

 av överjägmästarens uppfattning icke endast i fråga om uppenbara fel och misstag, utan även 

 där de bådas åsikter stode mot varandra. 



Det framstår alltså en ej oväsentlig skillnad emellan majoritetens i den norrländska skogs- 

 vårdskommittén och de skogssakkunnigas för södra Sverige uppfattning om jägmästaren som 

 förvaltare av sitt revir. 



A sid. 231 — 238 utveckla de sakkunniga vidare de allmänna grunder, som borde gälla 

 vid förvaltningens ordnande, och föreslå, att administrationen inom skogsstaten måtte omläggas 

 enligt sådana grunder: 



att domänstyrelsen genom en omfattande decentralisation befriades från det stora antal 

 frågor av mera lokal betydelse, vilka nu berodde av dess prövning; 



att överjägmästareinstitutionen ersattes med distriktsstyrelser; samt 



att jägmästaren erhölle en mera självständigt förvaltande ställning än nu. 



Avsikten med den nuvarande överjägmästareinstitutionens ersättande med en distriktsstyrelse 

 angives av de sakkunniga vara: 



att skaffa ett organ, genom vilket en effektiv inspektion över den praktiska skogsvården 

 kunde utövas, och 



att skapa en instans mellan domänstyrelsen och jägmästarna av sådan sammansättning, 

 att till densamma kunde förläggas beslutanderätten i sådana ärenden av lokal natur, vilka 

 på grund av sin betydelse eller annan orsak ej lämpligen borde lämnas till revirförvaltarnas 

 prövning. 



Beträffande distriktsstyrelsernas organisation hemställa de sakkunniga å sid. 286 : 



>att distriktsindelningen ej måtte göras efter skogsbiologisk grund utan med hänsyn där- 

 till, att distrikten ur affärssynpunkt bliva så enhetliga som möjligt; 



att distriktens omfattning måtte göras sådan, att ungefär två av de nuvarande södra över- 

 jägmästaredistrikten falla på ett nytt distrikt; 



att distriktsstyrelserna alltid förläggas till centralorterna för trävarumarknaden inom re- 

 spektive distrikt ; 



