3° 



striktsstyrelsens skyldighet att ej mindre leda och kontrollera arbetet å reviren än även kri- 

 tiskt bedöma och vidare utveckla hans försök och uppslag och att stödja och hjälpa honom 

 i hela hans verksamhet.» 



Emot de skogssakkunnigas för södra Sverige förslag i avseende på distriktsstyrelser ha 

 av de över jägmästare, som yttrat sig i saken, överjägmästarna i Övre Norrbottens, Nedre 

 Norrbotte7ts, Härtiösands och Gävle-Dala distrikt samt t. f. överjägmästarna i Umeå och 

 Västra distrikten icke funnit sig böra göra nigra väsentliga erinringar. 



Överjägmästarna i Skellefteå, Östra och Södra distrikten samt t. f. överjägmästaren i Stnå- 

 lands distrikt framställa i huvudsak samma anmärkningar emot detta förslag om distriktssty- 

 relser, som överjägmästarna framställt mot den norrländska skogsvårdskommitténs, framhållande 

 bland annat, att den nödvändiga effektiva inspektionen och kontrollen med hänsyn till di- 

 striktens omfattning och distriktsförvaltningarnas mångahanda göromål ej skulle kunna med- 

 hinnas, samt att vid en måttlig begränsning av nuvarande överjägmästaredistrikt den funktion, 

 som de sakkunniga tillagt distriktsstyrelsen, bättre skulle kunna utövas med den nuvarande 

 överjägmästareinstitutionen. 



Överjägmästaren i Bergs lagsdistriktet avstyrker de sakkunnigas omorganisationsförslag och 

 uppställer ett eget system, vilket i viss mån innebär en centralisation med samtliga distrikts- 

 chefer förlagda till Stockholm, till vilket förslag jägmästarna i Bergs lagsdistriktet enligt 

 »protokoll hållet vid av överjägmästaren Uno Wallmo utlyst möte i Örebro den 19 april 

 1916» anslutit sig. 



Föreningen Sveriges ordinarie jägmästare biträder i sitt underdåniga yttrande den 20 

 mars 1916 i det stora hela de sakkunnigas förslag till omordnande av förvaltningen med 

 inrättande av distriktsstyrelser. 



De extra jägmästarnas förbund hemställer i underdånigt yttrande den 9 januari 1917, 

 att inrättandet av de utav de sakkunniga föreslagna distriktsstyrelserna tillsvidare måtte få 

 anstå, då denna fråga på det intimaste syntes sammanhänga med departementalreformen och 

 knappast kunde' lösas, innan riktlinjerna för domänstyrelsens framtida organisation blivit ut- 

 stakade, och då dessutom en omorganisation av skogsstaten mycket väl torde kunna genom- 

 föras utan en omedelbar anordning i enlighet med de sakkunnigas förslag. 



Eders Kungl. Maj:ts befallningshavande ha i sina underdåniga utlåtanden intet väsentligt 

 haft att erinra mot de sakkunnigas förslag, särskilt i vad det avser att från länsstyrelserna 

 till distriktsstyrelserna överföra bestyret med försäljning och uppbörd å de allmänna skogarna. 

 I en del av dessa utlåtanden hävdas den åsikten, att ett fullt genomförande av den av de 

 sakkunniga uttalade principen, att domänstyrelsen såsom affarsdrivande verk borde genom sina 

 underlydande organ omhänderhava alla grenar av affärsrörelsen, syntes kräva, att jämväl de 

 åligganden landsstaten och domänintendenterna hittills haft med förvaltningen av kronans 

 jordbruksdomäner ävensom därmed förenad upplåtelse av egnahemslägenheter samt indrivning 

 och redovisning av köpeskillingarna överflyttades till distriktsstyrelserna. 



Det framhälles vidare i dessa utlåtanden, att någon besparing för statsverket genom minsk- 

 ning av länsstyrelsernas personal knappast vore att förvänta genom de sakkunnigas reform- 

 förslag. Först om förvaltningen av kronans jordbruksdomäner överflyttades till distriktssty- 

 relserna, skulle en mera avsevärd lättnad åvägabringas i länsstyrelsernas arbetsbörda, men 

 skulle då å andra sidan en ökning av personalen på den kamerala sidan hos distriktssty- 

 relsen erfordras. 



För egen del får domänstyrelsen anföra. 



Den granskning och kritik av den nuvarande administrationen, som den norrländska skogs- 

 vardskoinmitte'ti framburit, och som i huvudsak överensstämmer med, vad föreningen Sveriges 

 ordinarie jägmästare anfört i sin underdåniga skrivelse till Eders Kungl. Maj:t den 22 mars 

 191 1 angående omorganisation av de administrativa förhållandena inom skogsstaten, har sty- 

 relsen bemött i underdånigt utlåtande den 27 september 1911. Styrelsen tillåter sig alltså 

 att i detta avseende hänvisa till nämnda utlåtande, viljande styrelsen nu endast erinra, att 

 styrelsen däri såsom sin åsikt framhållit, 



att decentralisation i skogsförvaltningen vore en bjudande nödvändighet, och 



att grundtanken i den nuvarande administrationen inom skogsstaten kunde uttryckas så- 

 lunda: 



