52 



säger sig endast under den förutsättning, att staten, såsom han för sin del påyrkat, anlade 

 eget säg^-erk och egen pappersmasse fabrik i Norrbotten, kunna biträda detta förslag. Endast 

 under sådana omständigheter nämligen skulle styrelsen och särskilt dess byråchef för för- 

 säljningsärenden erhålla den mera säkra och objektiva grundval för sina prisberäkningar 

 m. m., som kunde motivera en omändring av styrelsens organisation i nyssberörda hän- 

 seende. 



De skogssakkicmiiga för södra Sverige ha i sitt betänkande ä. sid. 270 — 274 avhandlat 

 frågor med avseende på domänstyrelsens tjänsteförvaltning. De framhålla därvid i likhet 

 med norrlandskommittén, att en ännu kvarstående centralisation i förvaltningen förhindrade 

 styrelsen att ägna tillräcklig uppmärksamhet ät de mera betydande ärendena vid de 

 allmänna skogarnas förvaltning. De sakkunniga anse, att detta förhållande delvis skulle av- 

 hjälpas genom den efter inrättandet av distriktsstyrelser ytterligare åvägabragta decentralisa- 

 tionen, men framhålla, att ytterligare reformer inom själva domänstyrelsen erfordrades för att 

 den skulle pä ett framgångsrikt sätt kunna handhava högsta ledningen av de allmänna 

 skogarna. 



Även de skogssakkunniga för södra Sverige förlägga styrelsens verksamhet till i huvud- 

 sak tre områden: det rent skogliga, det politiskt-ekonomiska och det administrativa. 



Beträffande styrelsens verksamhet inom områdena av skoglig och administrativ natur ha 

 de sakkunniga intet väsentligt att anföra utöver vad den norrländska skogsvårdskommittén 

 förebragt. 



Däremot utveckla de sakkunniga närmare en del synpunkter ifråga om den /o/z7/>,é^^/&o«t>- 

 Tniska verksamheten. De framhålla, att hit hörde ärenden av stor betydelse såsom spörsmålen 

 om uppdragandet av riktlinjerna för statens avverkningspolitik, frågor om sättet för uttagning 

 av överåriga virkesförråd, om staten säsom virkesförädlare, om skogsarbetarefrågans ordnande, 

 om försäljningspolitiken och medelsförvaltningen, om grunderna för dispositionen av statens 

 jordbruksdomäner och övriga fastigheter, om jordupplåtelser av olika slag från dessa, om 

 egnahemsbildningen å statens fastigheter, om inköp och försäljning av mark, om ecklesiastika 

 skogar, allmännings- och kommunskogar, om skogliga lagstiftnings- och skattespörsmål m. m. 



Med hänsyn till betydelsen av de ärenden, som styrelsen alltså hade att taga initiativ uti 

 och handlägga, vilka ärenden icke endast läge inom det rent skogliga området, göra de 

 sakkunniga gällande, att svårigheter till äventyrs kunde uppstå, att i den trängre kretsen av 

 skogligt bildade fackmän till chef för domänstyrelsen finna en person, som förutom de rent 

 skogliga kvalifikationerna besutte erforderlig duglighet i organisationsfrågor och erfarenhet i 

 politiskt-ekonomiska ting. Denna fråga kunde enligt de sakkunnigas mening lösas därigenom, 

 att till cbef för styrelsen alltid valdes en person, som ägde de högsta kvalifikationer 

 i fråga om organisatorisk förmåga och erfarenhet på det politiskt-ekonomiska området och 

 att den rent skogliga fackkunskapen förvärvades genom att chefen såsom närmaste man och 

 souschef erhöUe en skogligt bildad fackman. 



Genom en dylik förändring i domänstyrelsens organisation vunnes jämväl den fördelen, 

 att för de skogliga ärendena vid generaldirektörens frånvaro alltid funnes att tillgå en fullt 

 kvalificerad ställföreträdare. 



Generaldirektörs- såväl som souschefs-befattningarna skulle endast tillsättas för se.x år i sänder. 



Beträffande styrelsens organisation i övrigt föreslå de sakkunniga, att en särskild byrå 

 för de ecklesiastika skogarna skulle inrättas med hänsyn till det avskiljande av de eckle- 

 siastika skogarna till särskilda revir, vilket de längre fram i betänkandet föreslå. 



Vidare ifrågasätta de sakkunniga, huruvida det icke vore lämpligt, att Eders Kungl. Maj:t 

 berättigades tillsätta i skogligt och politisk-ekonomiska ting sakkunniga personer, som vid 

 behandling av särskilt viktiga ärenden kunde tillhandagå styrelsen med sin erfarenhet. Dessa 

 personer borde jämväl fungera såsom styrelsens överrevisorer och alltså erhålla befogenhet 

 till en saklig granskning av dess verksamhet. Genom ett tillsättande i sådant syfte av 

 två domänfullmäktige skulle enligt kommitténs uppfattning kontakten mellan statens skogs- 

 förvaltning och det privata näringslivet på bästa sätt kunna uppehållas. 



I enlighet med vad de sakkunniga sålunda anfört i frågor angående domänstyrelsens 

 tjänsteförvaltning och organisation hemställa de, 



•»att generaldirektören och chefen under sig erhåller en souschef, vilken skall vara fack- 

 bildad skogsman; 



att souschefen av generaldirektören skall kunna erhålla i uppdrag att utöva dennes be- 

 slutanderätt i de löpande skogliga ärendena ; 



