56 



generaldirektören som souschefen tillsättas på förordnande för högst sex år från och med år 

 1919- 



Vidare ha de sakkunniga hemställt, att byråindelningen i domänstyrelsen i den män sig 

 göra låter skulle ske efter arbetets art. Styrelsen, som i sitt nyssnämnda utlåtande i anled- 

 ning av departementalkommitterades betänkande yttrat sig i samma sak, inser till fullo de för- 

 delar en organisation enligt sådana grunder kan bjuda och har med hänsyn härtill bland 

 annat biträtt den norrländska skogsvårdskommitténs förslag om inrättande av en skogsindel- 

 ningsbyrå. Styrelsen får emellertid framhålla, att icke samma förutsättningar finnas för do 

 mänstyrelsen som för andra afifarsdrivande verk, exempelvis iärnvägsstyrelsen, att införa en 

 byråindelning efter arbetets art. Inom järnvägsförvaltningen förefinnas fack och avdelningar 

 av helt olika natur, vilka stå så gott som isolerade från varandra. Härmed vinnes möjlighet 

 att inom det centrala verket till skillda byråers behandling hänföra ärenden av samhörande 

 slag berörande hela riket. De ärenden, som handläggas inom domänstyrelsens olika byråer, 

 gripa däremot så in i varandra, att en genomförd specialisering efter arbetets art icke synes 

 praktiskt kunna realiseras. 



Dessutom är att märka, att skogs- och domänförvaltningen inom landets olika delar företer 

 väsentliga skiljaktigheter, vilket icke i tillnärmelsevis samma grad är förhållandet med exem- 

 pelvisjärnvägs-, post-, vattenfalls- och tullförvaltningarna m. fl. På grund av skogstjänstemännens, 

 var för sig, i regel till mera begränsade delar av landet förlagda verksamhet, skulle det så- 

 lunda, även om en byråindelning efter arbetets art i övrigt läte sig genomföras, möta stora 

 svårigheter att till dessa byråer, som var för sig hade att handlägga ärenden berörande hela 

 landet, finna chefer med tillräckligt vidsträckt erfarenhet. 



I samband med denna fråga ha de sakkunniga framhållit, bland annat såsom en följd av det 

 av dem påyrkade avskiljandet av ecklesiastika, vissa kommun- m. fl. skogar till särskilda revir, 

 att en byrå för dessa skogar borde inrättas. Med hänvisning till ovan anförda motivering 

 och med hänsyn till den omständigheten, att styrelsen, som senare i detta utlåtande kommer 

 att behandla frågan om de ecklesiastika skogarnas förvaltning, icke kan biträda de sakkun- 

 nigas förslag om inrättande av särskilda s. k. ecklesiastikrevir, anser sig styrelsen icke heller 

 kunna förorda inrättandet av en dylik byrå. 



I övrigt får styrelsen erinra därom, att denna fråga sammanhänger med den utredning 

 rörande ändrad förvaltning av kyrkofonden m. m., som verkställes av den kommitté, som till- 

 satts genom Eders Kungl. Maj:ts nådiga beslut den i oktober 191 5 och den 4 februari 1916. 



Slutligen ha de sakkunniga föreslagit, att Eders Kungl. Maj:t skulle berättigas tillsätta 

 två domänfullmäktige, vilka dels skulle äga att på generaldirektörens kallelse närvara vid 

 överläggningar i domänstyrelsen, dels att till Eders Kungl. Maj:t göra de framställningar rörande 

 de allmänna skogarnas förvaltning, som de kunde anse påkallade. Med hänvisning till de sak- 

 kunnigas motivering till detta förslag, i vilken de uttalat, att dessa domänfullmäktige jämväl 

 skulle fungera såsom styrelsens överrevisorer, får styrelsen framhålla det mindre lämpliga i 

 en dylik sammankoppling av tvä rent skilda funktioner. Denna skulle nämligen kunna leda 

 till den absurditeten, att fullmäktige i vissa fall komme att granska sin egen verksamhet, 

 vilket helt visst skulle kunna åsamka förvaltningen störande förvecklingar. Däremot har 

 styrelsen intet att erinra emot, att särskilda överrevisorer tillsättas. 



Enligt styrelsens åsikt böra till fullmäktige med hänsyn till domänförvaltningens vikt kallas 

 personer, som besitta framstående erfarenhet ej endast i skogs- utan även i jordbruksfrågor. 

 Styrelsen får även framhålla önskvärdheten av, att chefen äger bestämma de ärenden, vid 

 vilkas handläggning fullmäktige skola tillkallas. Ett stadgande om ovillkorlig skyldighet för 

 styrelsen att i vissa fall inhämta fullmäktiges yttrande kunde komma att medföra avsevärd 

 tidsförlust i fall, där skyndsamhet vore av nöden. 



Slutligen anser sig styrelsen nu likasom i sitt förut åberopade utlåtande över departemen- 

 talkommitterades betänkande, där ävenledes förslag om domänfullmäktige avgavs, böra fram- 

 hålla, att det måhända kan möta svårigheter att till fullmäktige finna verkligt lämpliga per- 

 soner frän den praktiska affärsverksamheten, vilka genom denna verksamhet ej äro mer eller 

 mindre ekonomiskt intresserade av statens skogsaffärsverksamhet. 



Med dessa reservationer anser sig dock styrelsen för egen del böra biträda de sakkunni- 

 gas förslag om tillsättande av domänfullmäktige att tillhandagå styrelsen med sin erfarenhet, 

 så som detta förslag av de sakkunniga formulerats å sid. 274 i betänkandet. 



Styrelsen tillåter sig till sist i detta sammanhang upptaga en fråga berörande styrelsens 

 organisation, vars snara lösning på grund av senaste tids erfarenhet visat sig trängande. 

 Det har nämligen visat sig, att till styrelsens notariebefattningar, som äro tjänster i första 



