6i 



där virke genom personalens forsorg upphögges och utkördes, högst borde belöpa sig till- 

 lo.ooo har. 



T. f. överjägmästaren i Smalands distrikt anser, att den föreslagna medelarealen för 

 re^-iren med de ökade göromål, som de sakkunniga föreslagit, vore väl hög och att 12,500 

 har borde sättas som maximum i stället tor minimum. 



Överjägmästaren i Södra distriktet firamhåller, 



att bet)dande olägenheter genom tidstorlust och ekonomiska uppoffringar skx^X tor in- 

 spektion som förvaltning^ och bevakning skulle uppstå genom skogamas fördelning på t^■å 

 olika kategorier av revir: 



att för Södra distriktets %"idkommande för>'altningen av skogarna å de toreslagna ecklesia- 

 5tikre\nren skulle bliva så dyrbar, att varken kyrkofonden eller övriga intresserade skulle 

 kunna bära dessa kostnader samt 



att för Södra distriktet en cireal av 10,000 har per re\"ir med häns)~n till det stora antalet 

 skogar borde vara maximum. 



Föreningen Sveriges ordinarie jägmästare anser förslaget om de allmänna skogamas upp- 

 delning på kronoparks- och ecklesiastik^e^^r olämpligt och de sakkunnigas be\nstoring tor 

 denna indelningsnonn icke övertygande. 



Fördelningen av personalkostnaden mellan domänfonden och kyrkofonden m. fl. kunde 

 tillfredsställande lösas genom en kalkyl efter skogamas areal med hänsjTi tagen till det olika 

 besvär de olika grupperna skogar kunde välla i förvaltningshänseende, sniken kalkyl kunde 

 göras för hela landet med jämna mellanperioder. En dylik metod för ersättningsfrågans 

 ordnande vore rätt\-isare och lämpligare än de sakkunnigas forslag. enligt \-ilket staten ensam 

 finge vidkännas kostnaderna for de högre instanserna. 



Gentemot de sakkunnigas uppfattning om det mindre intresse, spm av jägmästarna ägnades 

 ecklesiastika m. fl. skogar, anföres. att den verkliga orsaken därtill vore de sidoinflytelser 

 från och hänsjTi till nyttjanderättsinnehavare av olika slag, som till följd av gällande torfatt- 

 ningar torekomme, och som försvårade införandet av en rationell skogsvård å dylika skogar. 



Slutligen på%-isa5 att resekostnaderna i hög grad skulle stegras och mycken tid spillas 

 bort vid en revirindelning enligt de sakkunnigas torslag, varför föreningen hemställer. 



^att, med avslag å de sakkunnigas torslag om nya grunder for re^^rindelningen. denna 

 verkställes efter rent geografiska grunder.» 



Föreningen anser den föreslagna medelarealen av 12.500 bar per tq\\x vara alltför hög. 

 Med utgångspunkt från den bruttoinkomst, som de preussiska regiren i medeltal lämna, den 

 produkuonssiffra, som de sakkunniga beräknat per har produktiv skogsmark samt bruttovärdet 

 per kbm vfrke ^^d a^-v■erkningar a kronoparker och undantagna domänskogar i södra och 

 mellersta Sverige beräknar toreningen, att medelarealen för reWren i denna del av landet 

 borde vara 10.000 har. Ett stöd tor denna sifra vore dessutom, att redan nu i södra och 

 mellersta Sverige funnes re\"ir, ^"ilkas areal ej uppginge till eller blott obetydligt överstege 

 denna storlek, där ändock tillföljd av intensiv skogsskötsel arbetskraften vore för liten, d. v. s. 

 arealen iör stor. 



Föreningen uttalar sålunda som sin åsikt. 



att 10.000 har borde vara maximiareal för re^^ren i södra och mellersta Sverige och 



att vad föreningen anfört ifråga om förminskning av rexnrarealen givet%"is borde medföra 

 en omreglering av re^nren även i Norrland. 



Bergslagsdistriktets jägmästare ha vid möte i Örebro den 19 april 19 1 6 utulat sig för 

 en klassificering av re\"iren allt efter deras olika värde, den större eller mindre intensiteten i 

 skogsskötseln m. m. Dessa re%Tr av olika klasser skulle vara förenade med olika löneför- 

 måner. En dylik anordning skulle bland annat innebära en sporre tor personalen i dess ar- 

 bete under förhoppning om befordran till re\nr av högre klass med större avlöning. 



Beträffande re^-irens storlek framhölls ^-id mötet, att storleken i och tor sig vore av mindre 

 vikt tor en framgångsrik fönaltning än en lämplig arbetsfördelning mellan personalen å re- 

 viret. Det borde framförallt tillses, att revfrtor\ altaren befriades från allt rent mekaniskt, 

 tidskrävande arbete, så att överkvalificerad arbetskraft undvekes. Därest i detta syfte expe- 

 ditionsbicräden tillsattes, \ilka i mänga fall skulle kunna ersätta revirassistentema, samt jäg- 

 mästaren bereddes lättnad i det tidskrävande stämplingsarbetet genom att få överlåta detta på 

 kronojägare, skulle enligt mötets förmenande re\nrens medelareal kunna fa överstiga den siffra, 



