65 



av vikt att hålla revirens omkrets nere, och har denna synpunkt för styrelsen varit en av de 

 ledande, när stjTelsen avgivit förslag om revirregleringar. Begränsas icke re^"i^ens omfatt- 

 ning, såvitt möjligt är, kommer proportionen mellan den tid, som måste anslås till resor, 

 och den tid, som kan ägnas åt arbete i skogen, att förr)'ckas. Enligt styrelsens åsikt måste 

 for ett organisationsförslag, som icke tager vederbörlig hänsyn till denna omständighet, fin- 

 nas mera vägande skäl, än de sakkunniga forebragt. 



Ett försök till uppdelning av skogarna å revir efter de grunder, som de sakkunniga före- 

 slagit, giver vid handen, att dessa revir till sin omkrets i många fall skulle bli större än nu 

 och i vissa fall oformligt stora. Härmed följer en ytterligare tidsförlust för resor, men där- 

 jämte även en fördyring av kostnaderna för resor och biljetter. 



Då de skogar, som enligt de sakkunnigas förslag skulle hänföras till skilda revir, ofta 

 omedelbart angränsa varandra, följer härmed i hög grad stegrade fönaltningsomkostnader. 

 Särskilt gäller detta de smärre skogarna, hälst då skilda slag av sådana skogar ligga intill 

 varandra, mer eller mindre avlägset från kommunikationer. I det fall t. ex. att en mindre 

 kronopark och en ecklesiastik skog ligga invid eller i närheten av varandra, uppstår en miss- 

 hushållning med tillgängliga arbetskrafter, om t. ex vederbörande jägmästare eller kronojä- 

 gare, som kanske blott har en halv dags förrättning å endera av skogarna att utföra, resten 

 av dagen i a\-saktan på tåglägenhet eller dylikt nödgas gå sysslolös. 



Styrelsen vill härmed framhålla, att en uppdelning av de allmänna skogarna på krono- 

 parks- och ecklesiastikrevir drager ökade kostnader för för%altning, resor m. m. i avsevärt 

 högre grad, än de sakkunniga ha velat erkänna, och att denna tunga framför allt drabbar 

 de smärre skogarna, där strävandena dock böra gå ut på att så vitt möjligt begränsa dessa 

 omkostnader, om den av de sakkunniga för dessa skogars vidkommande särskilt framhållna 

 mindre intensiva vården skall rationellt kunna avhjälpas. 



De sakkunniga ha påvisat, att vid en enligt deras förslag genomförd revirreglering de 

 med statsmedel avlönade revirtor\altarnas antal trots revirens reduktion med avseende pä 

 skogarnas areal skulle avsevärt minskas. Stj-relsen, som vid detta utlåtandes avgivande sin 

 ämbetsbefattning likmätigt finner sig böra taga hänsyn till vad som befrämjar samtliga all- 

 männa skogars för\altning. anser sig icke kunna tillmäta denna omständighet större vikt. 



När den arrondering av skogarna, varpå styrelsen för sin del sedan mänga år arbetat 

 genom förslag dels om inköp av skogar och dels om försäljning av mindre kronoegendomar, 

 och varför uttalanden till tormån för de ecklesiastika skogarna gjorts från olika håll, en gång 

 genomförts, torde de ovan framhållna skälen emot en uppdelning av skogarna enligt de sak- 

 kunnigas förslag förfalla; men dä denna arrondering först inom en mera avlägsen framtid 

 torde kunna bliva en verklighet, anser styrelsen ett frångående av nu gällande principer \'\å 

 revirregleringar icke kunna förordas. 



Ett försök till uppdelning av skogarna i Norrland enligt de grunder, som de sakkunniga 

 föreslagit för södra och mellersta Sverige, visar, att för huvudparten av denna landsdel eckle- 

 siastikreviren skulle erhålla en oerhörd omfattning, vadan en dylik reform därstädes skulle 

 stöta på ännu större svårigheter än i södra och mellersta delarna av landet. 



Ehuru vissa av de sakkunniga framhållna skäl kunna tala för skogarnas uppdelning på 

 särskilda revir alltefter deras egenart såsom åvägabringandet av en enklare expedition och en 

 för arbetet måhända gjTinsam specialisering, och ehuruväl de sakkunnigas förslag i vissa fall 

 utan större olägenhet skulle kunna realiseras, far styrelsen i anledning av vad styrelsen här 

 ovan anfört hemställa, 



atf de sakkunnigas förslag om en uppdelning av de allmänna skogarna på kronoparks- 

 och ecklesiastika revir icke nu måtte föranleda till någon Eders Kungl. Maj:ts åtgärd, utan 

 att en indelning efter territoriell grund fortfarande måtte bestå, då under nuvarande för- 

 hållanden härmed ernås en ojämförligt lämpligare organisation och en för^■altning, som be- 

 främjar ett bättre ekonomiskt resultat vid skötseln i sin helhet av de allmänna skogarna. 



Med en föreslagen medelareal av 12,500 har per revir och 4,000 har per skolrevir ha 

 de sakkunniga beräknat, att i de fem södra distrikten skulle erfordras: 



65 vanliga revir varav 37 kronoparks- och 28 ecklesiastikrevir) samt 

 4 skolrevir. 



Även under förutsättning av att 12,500 har vore en lämplig genomsnittlig areal, anser sig 

 st)Telsen böra framställa vissa erinringar mot denna de sakkunnigas beräkning. 



Styrelsen far nämligen framhålla, att en avsevärd del av de allmänna skogarna tillhöra 

 5- Skogsvårdsföreningens Tidskrift igij. Bil. 2. 



