72 



d) att jägmästares å såväl kronoparks- som ecklesiastikrevir fullmakter endast skola avse 

 viss tjänstegrad med därtill hörande löneförmåner, men ej visst revir; 



e) att Kungl. Maj:t på förslag av domänstyrelsen skall äga rätt att pä administrativ väg 

 till annat revir eller annan därmed jämförlig befattning förflytta jägmästare, som befinnes vara 

 olämplig för den tjänst, han innehar; 



f) att fasta skogsindelningsassistenter anställas dels för de skogar, vilkas avkastning ingår 

 till domänfonden, och dels för de skogar, vilka tillhöra kyrkofonden; 



g) att skogsindelningsassistenternas arvoden utgå dels med en fast månadslön och dels 

 med en viss ersättning enligt taxa efter det utförda arbetets mängd; 



h) att fasta revirassistenter anställas dels å de revir, där staten bedriver sågverksrörelse 

 och uppdelning av det sågverket omgivande kronoparkskomplexct ej bör ske samt den ordi- 

 narie jägmästarens arbetskraft ej räcker till för både sågverkets och skogarnas förvaltning, 

 samt dels å sädana skolrevir, som ej lämpligen kunna uppdelas, och vilkas totala skogsmarks- 

 areal är sä stor, att skolförcständaren ej kan hinna sköta såväl undervisningen som förvalt- 

 ningsgöromälen; 



i) att antalet årsanställda revirassistenter i övrigt bestämmes endast efter revirförvaltar- 

 kårens rekryteringsbehov ; 



k) att som kompetensvillkor för befordran till ordinarie revirförvaltartjänst uppställes alt 

 hava fullgjort viss tids tjänstgöring ä revir, vars skogliga förhållanden i huvudsak överens- 

 stämma med det revirs, till vilket befordringen skall ske; 



1) att dock på erkänt framstående sätt handhavd förvaltning av privata skogar skall räk- 

 nas som förtjänst vid befordran till revirförvaltartjänst; 



m) att vid befordran till skogsskoleföreståndarebefattning särskild hänsyn tages till de sö- 

 kandes kunskaper och eventuellt ådagalagda undervisningsförmåga; 



n) att, då ombyten av revirförvaltare i allmänhet äro ägnade att försvåra införandet av 

 en rationell skogsvård, transport av ordinarie jägmästare sker i så liten utsträckning som 

 möjligt samt att, om transport i visst fall anses böra ifrägakomma, personlig skicklighet för 

 den ifrågavarande tjänsten bör vara avgörande. 



Därjämte uttala de sakkunniga såsom sin åsikt: 



o) att jägmästarnas såväl löner som tjänstgöringspenningar äro för knappt tillmätta och 

 att därför en reglering av desamma bör komma till stånd.» 



Överjägmästarna ha i sina yttranden framställt anmärkningar och erinringar beträffande 

 vissa av de sakkunnigas här ovan refererade förslag till avlöningsförmåner, anställnings- och 

 befordringsvillkor för de ordinarie och extra jägmästarna, sålunda beträffande förslag: 



litt. a. Samtliga överjägmästare, som yttrat sig angående detta förslag, anse det lämpligt, 

 att ersättning utginge för hyra av expeditionslokal, men framhålla, att ersättning jämväl borde 

 utgå för värme, lyse, skurning och städning. Dels med hänsyn härtill, dels till de å mänga 

 orter höga hyrorna borde de föreslagna minimi- och maximibeloppen förhöjas till 200, respek- 

 tive 500 (400) kronor; 



litt. b. Överjägmästaren i Bergslagsdistriktet anser inga skäl föreligga, att särskilda till- 

 läggsarvoden skulle utgå till revirförvaltare, som tillika vore sägverkschefer; 



litt. d, e. Överjägmästarna i Ö7're och Nedre Norrbottens distrikt ha emot förslaget, att jäg- 

 mästarna pä administrativ väg skulle kunna förflyttas från ett revir till ett annat, endast att erinra, 

 att staten i varje sådant fall borde bereda ersättning för flyttningskostnaderna, som ofta ställde 

 sig mycket dyra från avlägsna bostadsorter. 



Övriga överjägmästare, som yttrat sig, ha icke biträtt de sakkunnigas förslag. De fram- 

 hålla dels, att härigenom ett osäkerhetstillständ skulle uppstå för jägmästarna, dels ock att 

 med det strängare urval, som numera gjorde sig gällande vid antagandet av elever till skogs- 

 högskolan, och med den mångsidiga beröring, som de obefordrade tjänstemännen nu hade 

 med sina överordnade, den högsta skogliga myndigheten hade i sin hand att till revirför- 

 valtare icke föreslå andra personer än dem, vilka ägde kvalifikationer för de revir, som 

 skulle besättas ; 



litt. f. Överjägmästaren i Södra distriktet anser det onödigt, att fasta skogsindelnings- 

 assistenter anställdes för olika grupper av allmänna skogar. Kostnaderna för indelningsarbeten 

 å olika grupper av skogar kunde bäst fördelas efter den använda tiden; 



litt. g. Överjägmästaren i Södra distriktet anser, att fara kunde föreligga, att indelnings- 



