73 



arbetet skulle förlora i noggrannhet, om ersättning delvis utginge efter arbetsproduktens stor- 

 lek. Systemet med en fast månadslön borde därför bibehållas; 



litt. k. Överjägmästaren i Özre Norrbottens distrikt framhåller, att de sakkunnigas forslag 

 till kompetensvillkor för befordran till ordinarie jägmästartjänst vid tillämpning skulle stöta 

 på svårigheter, särskilt om det skulle komma att gälla även för Norrland. Enligt dessa ^^ll- 

 kor skulle det t. ex. ej låta sig göra att till förvaltare av ett lappmarksrevir befordra en ung 

 skogsstatsijänsteman, som fått sin utbildning inom mellersta delarna av landet. De föreslagna 

 kompetensfordringarna borde därför icke uppställas såsom ovillkorliga, ehuruväl, som förut 

 skett, hänsyn till dem borde tagas; 



litt. I. Overjägmästarna i Skellefteå, Umeä, Härriösatids, Östra och Södra distrikten uttala 

 sitt ogillande av, att privat skogsförvaltning skulle räknas som förtjänst vid befordran till 

 jägmästartjänst. En verksamhet i enskild tjänst läte sig svårligen allsidigt bedömas av de 

 statens myndigheter, som hade att bereda och yttra sig i befordringsfrågor, och de intyg, 

 som av enskilda skogsägare, bolag o. s. v. kunde lämnas for att understödja ett återgående 

 i statstjänst, vore ej alltid att anse såsom fullt subjektiva och sinsemellan jämförbara. Vidare 

 bleve genom en dylik bestämmelse den redan nu kännbara bristen på extra jägmästare än 

 större, då de unga helt naturligt föredroge att för\ärva meriter genom väl avlönad privat- 

 tjänst för att sedermera, kanske först inemot pensionsåldern, återgå till statstjänst, varigenom 

 befordringsutsikterna for statens egna tjänstemän skulle minskas; 



////. n. Overjägmästarna i Orre och Xcdre Norrbottens, Skellefteå, Umeå, Härnösands, 

 Gävle — Dala och Bergslags distrikten framhålla, att det visserligen vore önskvärt, att transpor- 

 ter av ordinarie jägmästare skedde i sä liten skala som möjligt. Ett genomförande av de 

 sakkunnigas förslag skulle dock komma att medföra avsevärda olägenheter. Detta förslag 

 vilade på en delvis oriktig uppfattning om skogshushållningens snabba utveckling och nu- 

 \arande ståndpunkt i Norrland. De skogliga förhållandena vore ganska likartade inom stora 

 rayoner av landet. Finge jägmästaren transport, innan han nätt för hög ålder, torde han, 

 under förutsättning av att han i övrigt ägde nödiga kvalifikationer, utan svårighet kunna 

 sätta sig in i de nya förhållanden, under vilka han komme att tjänstgöra. För reviren i det 

 inre Norrland vore det av vikt, att dessa städse för\altades av personer i besittning av oför- 

 minskade kroppskrafter och stark fysik för att kunna uthärda de strapatser, som vore för- 

 enade med dessas skötsel. Rekryteringen av revirförsaltarkåren i det inre Norrland skulle 

 dessutom möta svårigheter, därest utsikt till transport icke förefunnes. 



Föreningen Sveriges ordinarie jägmästare yttrar beträffande förslagen : 



litt. a: att ersättningen för expeditionslokal mätte bestämmas till 200 ä 500 kronor, var- 

 vid anföras i huvudsak samma motiv, som överjägmästarna framfört i sina här omnämnda 

 yttranden rörande samma förslag; 



litt. d, e: att de sakkunnigas antorande av post\erket och statens järnvägar såsom insti- 

 tutioner, där den överordnade myndigheten alltid bestämde vederbörande tjänstemäns place- 

 ring, intet bevisade. Inom järnvägs- och poststaten vore arbetet rent tekniskt sett lika på 

 stationer och postkontor inom hela landet. Så vore däremot icke fallet inom skogsförvalt- 

 ningen, där förhållandena växlade i landets olika delar. En administrativ förflyttning i lik- 

 het med vad som tillämpades vid järnvägen och posten kunde av denna anledning ej anses 

 lämplig. Vidare vore att märka, att om ansökningen till ordinarie tjänst blott avsåge den 

 tjänstegrad, till vilken tjänsten hörde, och ej viss placering, sä kunde vid själva utnämningen 

 hänsjTi givetsis tagas endast till den sökandes förtjänst (tjänsteår och pappersmeriter). Det 

 vore nämligen inkonsekvent att bedöma den sökande efter hans kvalifikationer för den just 

 då lediga tjänsten, då det ej kunde överblickas, huru länge den utnämnde komme att bli 

 kvar \-id denna tjänst, eller huru snart han erhölle placering å annan tjänst. På grund av 

 dessa skäl ställer föreningen i tvivelsmål, huruvida »systemet med ivängsförflyttning pä ad- 

 ministrativ väg kan hava något gynnsamt inflytande på revirforvaltarekårens duglighetsnivå». 



litt. 1: att detta de sakkunnigas förslag innebure ett underkännande av statens förmåga 

 att inom sin egen skogsförvaltning uppfostra dugligt folk, och att det bland annat skulle leda 

 till en försämring av befordringsmöjlighetema ; 



litt. n: att det väl funnes fog för de sakkunnigas uttalande, att det ur skoglig synpunkt 

 ej vore nyttigt med tor täta tjänsteombyten. Det funnes emellertid inom Sverige säregna 

 förhållanden, som nödvändiggjorde, att transporter bibehölles inom skogsstaten. Sålunda 

 vore det för vissa i många avseendeif vanlottade revir i Norrland nödvändigt, att dessa för- 

 valtades av unga män med obrutna krafter såväl till sinne som kropp, vilket kunde reali- 



