75 



assistentbefaltningar, med befattningar i domänsiyrelsen, vid skogshögskolan o. s. v., icke 

 måtte föranleda tillämpning av ändrade befordringsprinciper omedelbart, utan först efter en 

 viss övergångstid, förslagsvis 5 ar. Eljest skulle en viss orätt\usa uppstå gentemot de tjänste- 

 män, som, i förlitande pä nuvarande meritberäkningsgrunder, sökt sig till dylika på grund 

 av tjänstgöringens natur oftast mindre eftersökta, men hittills väl meriterande befattningar. 



Med hänvisning till de sakkunnigas uttalande om vikten för den extra tjänstemannen av 

 att tidigt fÖr^•är^•a sig praktisk erfarenhet och under ledning av skickliga revirfor\ altare 

 grundligt utbilda sig i ekonomisk skogsforvaltning, avgiver förbundet vissa förslag rörande 

 hur en dj'lik instruktionstjänstgöring enligt dess formenande lämpligast borde ordnas. 



Ett borttagande av fordringarna »på 6 eller 12 månaders praktisk verksamhet» för erhål- 

 lande av förordnande såsom extra jägmästare torde i intet avseende minska de utexamine- 

 rade elevemas kvalifikationer för dylik anställning, då denna praktiska verksamhet hittills 

 relativt okontrollerbart utövats. I synnerhet om de sakkunnigas uttalande om en bestämd 

 tids instruktionstjänstgöring å vissa revir såsom kompetens^^llkor for erhållande av re%Trför- 

 valtaretjänst vunne nådigt bifall, borde fordringarna på viss tids fortsatt praktisk utbildning 

 för erhållande av förordnande inom skogsstaten kunna eftergivas. 



Enligt förbundets åsikt borde nyss nämnda praktiska verksamhet utövas å revir med sär- 

 skilt instruktiv skogshushållning, s. k. instruktionsrevir, där upphuggning av virke o. d. be- 

 dreves i större skala. Den tjänstgöring, som vore förbunden med denna verksamhet, borde 

 vara avlönad. Den dyrbara utbildning de extra jägmästarne kostat på sig, medgåve nämli- 

 gen for de flesta icke ytterligare utgifter för en fortsatt utbildning, och man hade all anled- 

 ning förmoda, att de till instruktionstjänst kallade extra jägmästarna på grund av sina teore- 

 tiska kunskaper redan från första början skulle kunna göra en mot avlöningen svarande nytta. 



Instruktionstjänstgöringen likasom de nyutnämnda extra jägmästarnas kommendering därtill 

 borde lämpligen dirigeras från domänstjTelsen, och ej, som de sakkunniga föreslagit, från 

 distriktsstyrelserna. Önskvärt vore att dylik tjänstgöring meddelades tjänstemännen snarast 

 möjligt efter deras inträde i skogsstaten, så att de, så fort sig göra läte, bleve kompetenta 

 för vakans- och vikariatsförordnanden m. m. 



Förbundet ur\ecklar vidare, huru det tänkt sig gången av en extra jägmästares utbildning. 



Efter avslutad kurs vid skogshögskolan skulle den utexaminerade eleven anmäla sig som 

 sökande å visst distrikt. I den mån behov av tjänstemän förefunnes, skulle domänstyrelsen 

 efter förslag av vederbörande distriktsstyrelse, antaga honom som extra jåigmästare. Så snart 

 sig göra läte skulle han därpå placeras å ett instruktionsre\'ir. Efter ungefär 2 års tjänst- 

 göring å dylikt revir, avbruten av kortare vikariatsförordnanden o. d. av mindre krävande 

 art, samt 2 å 3 års tjänstgöring som skogsindelningsassistent borde han vare mogen att 

 tillträda mera krävande revirassistenttjänst, befattning som överjägmästareassistent e. d. 2 a 

 3 års tjänstgöring å dylik post skulle slutligen kvalificera honom for re^•irfo^\•altarebefattning 

 å mera lättskött revir, for skogstaxators- eller notarietjänst. 



Den norrländska skogsvår dskommiti en har vid behandling av frågor, som beröra reiir- 

 förvaltningens personal, sid. 1 77—1 79, föreslagit, att re^■irassistentema skulle givas en mera 

 fast ställning än nu inom sådana revir, där behovet av ett tjänstebiträde hos revirtor^■altaren 

 visade sig konstant. Kommittén föreslår i sådant syfte, att vissa assistentbefattningar skulle 

 sättas å ordinarie stat i likhet med förhållandet med underordnade befattningar inom andra 

 kårer t. ex. telegrafen, posten och järnvägen. Denna fastare ställning, som bland annat 

 skulle främja kontinuiteten i arbetet, skulle dock medföra någon förändring i assistentens 

 ställning till revirfor\altaren. Efter införandet av ordinarie assistenlbefattningar skulle även 

 mera hänsyn kunna tagas till de sökandes lämplighet än s. k. förtjänst, då det gällde att 

 besätta en revirförvaltarebefatlning. Innehade nämligen en sökande redan en ordinarie, om 

 än så underordnad befattning, syntes det hänsynstagande till dessa meriter, som nu kanske 

 hade något berättigande, ej längre vara erforderligt. Ur\alet ^•id tillsättande av revirfor\al- 

 tartjänstema kunde sålunda ske efter en strängare måttstock. 



I en förut i detta styrelsens utlåtande berörd underdånig skrivelse av den 16 mars 19 14 

 med yttrande över den norrländska skogsvårdskommittcns betänkande upptager st\Telsen for 

 de extra jägmästarnas förbund ovan anförda förslag till kritik. Stj-relsen tor förbundet ut- 

 talar där%id som sin åsikt, att inskjutandet av en fast och beständig mellanlänk av revirfor- 

 valtares utbildningsgrad mellan revirfönaltaren och kronojägaren ur tonaltningsorganisaiorisk 

 synpunkt vore onaturligt och i en mängd fall måste giva anledning till konflikter. Assisten- 

 ten borde betraktas såsom en lärling och samtidigt en hjälp åt revirfönaltaren. Antalet 



