82 



jägmästarkallet, far dock styrelsen bestämt avstyrka de sakkunnigas förslag härutinnan, 

 litt. I, nämligen, att privat skogsförvaltning skulle räknas som förtjänst vid befordran till 

 jägmästartjänst. 



I underdåniga utlåtanden, senast den 23 april 1913, har domänstyrelsen, med anledning 

 av länsjägmästarnas underdåniga framställning den 9 december 191 1 angående rätt för vissa 

 länsjägmästare att få räkna sig till godo tjänstgöring hos skogsvårdsstyrelse i och för an- 

 ställning och befordran inom skogsstaten, påvisat vådorna av ett dylikt medgivande och på 

 den grund som sin åsikt uttalat, att tungt vägande skäl förelåge för att länsjägmästarna icke 

 borde beredas rätt att beräkna merit för anställning inom skogsstaten. 



Samma sak gäller för privat skogsförvaltning i allmänhet. De privata skogstjänstemanna- 

 befattningarna äro i regel förenade med avsevärt högre löneförmåner än statens. I med- 

 vetandet om att få räkna sig enskild tjänst till godo vid befordran till jägmästar- 

 befattning skulle helt visst många obefordrade tjänstemän i unga år taga privat anställning 

 för att på äldre dagar söka sig tillbaka till statstjänst och därigenom komma i åtnjutande 

 av dess större säkerhet och pensionsrätt. Vidare må framhållas, att den verksamhet, som en 

 person i privat tjänst utövar, ej alltid låter sig så väl bedömas som den persons, som genom 

 sin tjänstgöring sorterar under ämbetsverket och därvid alltjämt står i kontakt med detsamma. 

 Däremot bör den skicklighet, .som en sökande kan hava förvärvat sig i privat tjänst, såväl 

 vid förslags upprättande som vid tjänsts tillsättande kunna och böra tillgodoräknas honom. 



Ett antagande av de sakkunnigas förslag skulle medföra ej endast en direkt orättvisa 

 emot den personal, som odelat ägnar sitt arbete ät statstjänsten, utan även vålla svårigheter 

 vid tillsättande av jägmästare, i det att de sökandes kvalifikationer icke fullt rättvist skulle 

 kunna bedömas. 



Emot förslag litt. m., som fullt står i överensstämmelse med de principer, som gälla vid 

 befordran till skogsskoleföreståndarbefattning, har styrelsen ingen erinran att framställa. 



Med avseende på förslag litt. n får styrelsen uttala, att transporter av revirförvaltare böra ske 

 i så liten utsträckning som möjligt med hänsyn till de olägenheter, som därav kunna föranledas, 

 och som även av de sakkunniga påpekats. Emellertid vill styrelsen framhålla, att transporter 

 efter viss tids tjänstgöring alltjämt måste beviljas från vissa revir. Detta gäller framför allt 

 nordligare belägna revir. Den ofta hårda och hälsoprövande tjänstgöringen å dessa revir kräver 

 yngre, obrutna krafter, varför det för en god förvaltning av dessa revir är angeläget, att de 

 skötas av yngre tjänstemän. Därest möjlighet till transport inom en ej alltför lång tid saknades 

 för dessa revir, som ofta ligga isolerade och avskilda från samfärdseln, vore det förvisso att 

 befara, att de icke alltid skulle kunna besättas med de. dugliga krafter, som här om någonstädes 

 erfordras för förvaltandet av statens synnerligen värdefulla virkestillgängar. Det är alltså icke 

 endast humanitära skäl, såsom de sakkunniga framhållit, som i vissa fall tala för beviljandet 

 av transporter, utan fastmer statens egen nytta. Av vikt är emellertid att transport beviljas, 

 medan tjänstemannen ännu besitter den kroppsliga och andliga spänstighet, som ett fram- 

 gångsrikt arbete under nya och delvis olikartade förhållanden kräver. Styrelsen får emeller- 

 tid framhålla, att olikheten i dessa förhållanden alltmer försvinner. Med det intensivare 

 skogsbruk, som alltjämt arbetar sig fram även i de nordligaste delarna av landet, få de 

 jägmästare, som numera förflyttas från norra till södra delarna av landet — frånsett bok- 

 skogsregionen — , knappast göra bekantskap med för dem praktiskt sett obekanta eller ens 

 oprövade arbeten och metoder. 



De sakkunniga uttala å sid. 327, att transport »aldrig» borde få förekomma, »då ej den 

 transportsökande tidigare fullgjort en väl vitsordad tjänstgöring i den trakt, dit transporten 

 skall ske, eller i trakter, vilkas skogliga förhållanden äro med densamma överensstämmande.» 

 Detta uttalande synes ej stå fullt i samklang med ett de sakkunnigas tidigare yttrande å sid. 

 326, att det ej vore »lämpligt att på sätt stundom föreslagits uppdela landet i vissa rayoner, 

 inom vilka transport skulle få ske, utan bör varje transportfräga bedömas individuellt.» 



För egen del anser styrelsen, att det vid beviljandet av transporter liksom vid befordringar 

 i allmänhet är av vikt, att varken Eders Kungl. Maj:t eller domänstyrelsen bindas av alltför 

 detaljerade bestämmelser. Styrelsen anser sålunda, att personlig lämplighet och skicklighet 

 såvitt möjligt böra vara utslagsgivande faktorer vid beviljande av transporter, och att den 

 omständigheten, att en sökande tidigare tjänstgjort inom det område eller liknande trakt, dit 

 han söker transport, bör vara en faktor visserligen värd att taga hänsyn till men ingalunda 

 att uppställa som villkor. Med denna reservation för de sakkunnigas motivering till deras 

 förslag ///;*. n far styrelsen för sin del biträda detsamma. 



I de sakkunnigas uttalande, punkt litt. o, instämmer styrelsen till fullo med den erinran, 



