85 



toges i anspråk för dessa arbeten, skulle de även kunna användas vid tjänstgöring ute på 

 reviret. Enligt kommitténs åsikt borde avlagd examen vid skogsskola och eventuellt bevis 

 om tardighet i enklare boktoring vara tillräckliga kompetensvillkor. Då dessa befattningar 

 kunde vara att anse såsom en befordringsgrad för redan anställda kronojägare, borde dessa 

 funktionärer benämnas förste kronojägare. 



Vidkommande den avlöning, som borde utgå åt innehavarna av dessa befattningar, har 

 kommittén föreslagit, att lönen skulle sättas till Soo kronor och tjänstgöringspengama till 

 700 kronor, varjämte efter fem års väl vitsordad tjänstgöring ett tillägg av 300 kronor kunde 

 beredas dem. Vid tjänstgöring ute på reviret borde dagar\"ode och reseersättning utgå i 

 enlighet med de bestämmelser, som härför kunde bliva gällande för kronojägare. 



Överjägmästaren i SöJra distriktet uttalar i sitt yttrande över den norrländska skogs- 

 vårdskommitténs betänkande, att behovet av hjälp åt jägmästarna på re%Trexpeditionema 

 i de flesta fall är mvcket påtagligt, men att det för dessa biträden ej vore lämpligt, att så- 

 som kompetens bestämdes godkänd examen från skogsskola och ej heller, att de benämndes 

 förste kronojägare. Arbetet å re^■irexpeditionen vore oftast av den beskaffenhet, att det bättre 

 utfördes av personer med annan förutgående träning och med större bildning, än som kunde 

 förutsättas hos personer, kompetenta till kronojägarebefattning. Dessutom torde dylika be- 

 fattningar, torbundna med ett ihållande arbete vid skrivbordet, därest icke löneförmånerna 

 väsentligt höjdes, vara föga ägnade att locka en dugande kronojägare, vilkens förutvarande 

 verksamhet varit en helt annan. 



Sveriges kronojägareförbund har i underdånig skrivelse den 2 april 1913 ifråga om 

 förslaget om inrättande av skrivarebefattningar ä re^■irexpeditionema med titel förste krono- 

 jägare uttalat, att benämningen »torste kronojägare» för dessa befattningar icke vore väl 

 funnen. Enligt förbundets åsikt borde dessa funktionärer huvudsakligen tjänstgöra å revir- 

 expeditiunema, och, då tjänstgöring ute å marken kunde för dem ifrågakomma, borde denna 

 i intet fall vara av den beskaffenhet, att kronojägarna skulle komma att i något avseende 

 subordinera under dem. Dessutom vore förbundet av den meningen, att de för dessa be- 

 fattningar föreslagna löneförmånerna vore alldeles för knappt tillmätta. 



Beträftande kommittérades förslag rörande bevakningspersonalen får domänstyrelsen för 

 egen del anföra. 



Då stjrelsen på framhållna skäl ansett sig böra avstjTka en uppdelning av de allmänna 

 skogarna på kronoparks- och ecklesiastikrevir, får styrelsen såsom en följd härav hemställa, 

 att de sakkunnigas förslag, att särskilda bevakningstrakter skulle inrättas för de skogar, som å 

 ena sidan skulle hänföras till kronoparks- och å andra sidan till ecklesiastikrevir, icke måtte 

 till någon Eders Kungl. Maj:ts åtgärd föranleda. 



Oavsett den omständigheten att en enligt detta förslag genomförd reglering av bevak- 

 ningstrakterna, under förutsättning av att reviren fortfarande komma att regleras efter terri- 

 toriella grunder, skulle äga mindre fog för sig. ^nll stjTclsen framhålla, att en uppdelning 

 av bevakningstraktema på skogar av vissa olika kategorier, konsekvent genomtord, skulle 

 medföra väsendigt ökade kostnader för den del av fönaltningen, som faller på bevakningen, 

 särskilt med hänsyn till det stora antal smärre skogar av olika kameral natur, som spridda 

 om varandra finnas i södra Sverige. 



Sedan gammalt ha särskilda bevakare varit anställda å allmänningsskogar och särskilt 

 under de senare åren jämväl å ecklesiastika skogar under skogsstatens vård och förs-alt- 

 ning, då dessa skogars belägenhet varit sådan, att de lämpligen kunnat sammanföras till 

 bevakningstrakter. Under år 1 9 16 utgjorde de ordinarie bevakare, kronoskogsvaktare, som 

 sålunda funnos anställda dels å häradsallmänningar och dels ä ecklesiastika skogar, cirka 

 24 % av samdiga i de fem södra distrikten anställda ordinarie bevakare. Styrelsen ^■ill 

 allt framgent verka för en reglering i denna riktning, där den är praktiskt tillämplig. 



De sakkunniga ha uttalat, att bevakningstraktemas storlek i medeltal borde vara 2,500 

 har. Styrelsen biträder till fullo de sakkunnigas åsikt, att det är av vikt, att bevaknings- 

 trakterna, allt eftersom skogsskötselns intensitet växer, så\-itt möjligt begränsas, och har sty- 

 relsen i detta syfte, när så av behovet påkallats, avgi^-it förslag till regleringar av bevak- 

 ningstrakterna och i a^■^•aktan på beslut härom interimistiskt inrättat extra bevakningstrakter, 

 och i följd därav understiger bevakningstraktemas storlek i de södra delarna av landet 

 mångenstädes rätt mycket nämnda medeltal. 



Styrelsen får emellertid framhålla, att det vid reglering av bevakningstrakter likasom vid 



