87 



alt intaga nägon överordnad ställning gentemot bevakarna å reviret, anser styrelsen den av 

 kommittén föreslagna benämningen > förste kronojägare» å dessa biträden olämplig. 



Styrelsen anser sig icke böra avgiva utlåtande över kommitténs förslag i avseende på 

 de föreslagna skrivbiträdenas avlöningsförhållanden, då dessa torde upptagas till behand- 

 ling av 191 5 års lönekommission. 



Sättet f5r utanordnande av skogspersonalens I5ner. 



Med hänvisning till sitt förslag om inrättande av distriktsstyrelser, vilka skulle övertaga 

 länsstyrelsemas best\T med \-irkesförsäljningar samt utanordnandet av förvaltningsmedlen, 

 hava de skogssakkitnni^^a för södra Sverige å sid. 334 hemställt, 



■*att konungens befallningshavande måtte bliva helt skild från bestyret med utanord- 

 nandet av skogspersonalens löner, samt att såväl beräknandet som utanordnandet av dessa 

 löner måtte verkställas av distriktst}Telsema.> 



Jämväl den norrländska skogsvardskommittcn har å sid. 1S3 med sitt förslag rörande di- 

 striktsstjrelser hemställt, att dessa skulle utbetala skogstjänstemännens inom distriktet löner. 



Då styrelsen ansett sig böra avstyrka en organisation av distriktsstyrelser tillsvidare och 

 då frågor, som stå i samband med sättet för avlöningamas utanordnande. äro under utred- 

 ning av de för skogsbokföringens ordnande tillkallade sakkunniga, far styrelsen tills\ndare 

 avstyrka kommittérades ovan anförda förslag med hemställan, att, intill dess en omorganisa- 

 tion inom fön"altningen kan ske ävensom sludig utredning i avseende på dessa frågor före- 

 bragts, utanordnandet av skogspersonalens löner må ske efter nu gällande grunder, enligt 

 vilka länsst)Telsema utanordna skogsstatspersonalens löner med undantag för de fasta skogsin- 

 delningsassistentemas, som utanordnas av domänstvTelsen, och de extra kronojägarnas, som 

 utbetalas av jägmästarna direkt av deras för^'altningsmedel. 



Semester m. m. åt skogsstatens personal. 



Pe sko^<sakkunn!]^a för södra Sverige ha å sid. 334 — 341 lämnat en utredning angående 

 Semesterfrågan och på grundvalen därav avgiWt torslag om semester tor skogsstatsper- 

 sonalen. 



Där%id framhålles först, att denna fråga behandlades av 1902 års löneregleringskommitté, 

 som dock icke ansåg sig kunna ifrågasätta medgivandet av semester ät vid skogsstaten an- 

 ställd personal. Samtliga skogsstatstjänstemän saknade sålunda för närvarande dylik rätt. 



De skäl som framförts emot semester, vore bland andra, att a^-sevärda kostnader skulle 

 åsamkas staten, att skogsstatstjänstemännen med sin under en avsevärd del av året stärkande 

 friluftstjänstgöring ej vore i behov av en viss årlig ledighet, och att vissa svårigheter ansetts 

 föreligga för att kunna bereda vikarier for samdiga tjänstemän under deras semester. 



Den växande intensiteten i skogsskötseln hade emellertid verkat därhän, att överjägmäs- 

 tamas såväl som jägmästarnas arbetsbörda alltjämt ökats. Expedidonsarbetet hade blivit allt- 

 mera krävande och tagit deras tid i anspråk även under inspektions- och förrättningsresoma, 

 vilka därigenom, förutom till följd av de strapatser, som de medförde, ingalunda bleve till 

 någon rekreation. Det låge i statens intresse, att skogstjänstemännen genom en lämpligt av- 

 vägd ledighet kunde bibehållas vid full spänstighet till sinne och kropp. De kostnader, som 

 staten finge vidkännas genom avlönandet av vikarier, torde mer än väl uppvägas av den 

 stegrade arbetshåg och höjda prestationsförmåga hos personalen, som en ledighet skulle med- 

 föra. 



Under påvisande av att semester åtnjötes inom andra affärsdrivande verk, såsom telegraf- 

 verket, vattenfallsstyrelsen, statens järnvägar ävensom statens skogslorsöksanstalt, av tjänste- 

 män, som med sin friluftstjänstgöring under en avsevärd del av året fullt ut kunde jämföras 

 med öveijägmästare och jägmästare, föreslå de sakkunniga, att semester borde åtnjutas av 

 skogsstatens personal med undantag for re\4r- och skogsindelningsassistenter samt extra krono- 

 jägare. 



Beträflfande revir- och skogsindelningsassistenterna firamhålla de sakkunniga, att dessa komme 

 att utgöras av tämligen unga årsklasser, tor vilka man ej torde behöva förutsätta så stort 

 behov av periodisk ledighet från tjänstgöringen. 



Rätten till semester skulle ej vara ovillkorlig, utan göras beroende därav, om lämplig 

 vikarie kunde anskaffas, och ledigheten i ö\Tigt ej orsakade störningar i arbetets behöriga 



