92 



Även å övriga allmänna skogar förefunnes ott stort behov av fasta skogsarbetare, och 

 borde det tillkomma de myndigheter, som hade förvaltningen av dem om hand, att tillse, 

 att ett tillräckligt antal arbetarelägenheter anordnades. 



I enlighet med de synpunkter, som här ovan i huvudsak refererats, hemställa de sak- 

 kunniga, 



5>a) att vid samtliga grupper allmänna skogar den mångfald skogsarbeten av olika slag, 

 som medföljer ett intensivt skogsbruk, i största möjliga omfattning utföras av å samma skogar 

 bofasta arbetare ; 



b) att fördenskull å varje skog så många arbetarelägenheter anordnas, att den jämna ar- 

 betstillgängen året runt täckes av brukarnas å dessa lägenheter arbetskraft; 



c) att lösarbetare blott användas för att utjämna den under vissa årstider särskilt stora 

 arbetstillgången ; 



g) att till arbetarelägenheterna — utom i de fall, då dragare för skogsbrukets behov där 

 skola hållas — ej upplåtes mera jord, än som för täckande av familjens behov av vissa 

 livsmedel erfordras, och att brukarna sålunda skola vara hänvisade, men även tillförsäkrade 

 att erhålla sin fulla bärgning genom skogsarbetet; 



e) att de arrendeavtal, i vilka mängden av och priset på brukarnas arbetsprestationer 

 fixeras, ingås på i regel fem år i sänder; 



f) att vid prislistornas uppgörande alltid systemet full arrendeavgäld för lägenheten och 

 full betalning efter ortens pris för brukarens arbetsprestationer tillämpas ; 



g) att ny- och ombyggnader samt större reparationer vid skogsarbetarelägenheterna över- 

 tagas av staten och utföras genom revirförvaltningarna, men att det alltfort bör åligga skogs- 

 arbetaren-arrendatorn att ombesörja det s. k. dagliga underhållet ; 



h) att för beredande av jord till erforderligt antal lägenheter å kronoparker och domän- 

 skogar dels de lägenheter, som nu lyda under skogsväsendet, vid inträffande arrendeledig- 

 heter på lämpligt sätt styckas, grupperas och eventuellt bebyggas samt upplåtas enligt ovan 

 antydda grunder, dels vidare sädana tillhopa med kronodomänerna utarrenderade lägenheter, 

 som lämpligen kunna användas till skogsarbetaretorp, vid förnyad utarrendering undantagas 

 och tilläggas skogen samt dels slutligen av kronodomänernas huvudgårdar tillhörande öppen 

 jord, då den är lämpligt belägen, erforderliga områden avskiljas för att bebyggas och upp- 

 låtas till arbetarelägenheter, samt 



i) att, då vid ecklesiastika löneboställenas utarrendering skogsmarken från arrendet undan- 

 tages och ställes under skogsstatens förvaltning, jämväl å eller invid denna belägen öppen 

 jord i så stor utsträckning undantages frän arrendet, att erforderligt antal arbetarelägenheter 

 därpå kan anordnas.» 



Beträffande de skogssakkunnigas för södra Sverige uttalande och förslag rörande skogs- 

 arbetarefrågan har överjägmästaren i Bergslagsdistriktet såsom sin åsikt framhållit, att en 

 brukare på vart etthundrade har endast erfordrades i det fall, att skogsmarken bure en vir- 

 kesmassa av i medeltal minst 125 kbm per har. På kronoparker inom Bergslagsdistriktet 

 funnes i medeltal endast 63 kbm per har, varför det å dessa skogar befintliga antalet bru- 

 kare och arrendatorer, en på cirka vart tvåhundrade har, för närvarande ungefärligen vore 

 tillfyllest. De sakkunnigas framhållande av bristen på skogsarbetare, i vad det gällde den 

 gångna tiden, vore enligt hans förmenande överdrivet. Någon forcering med byggande av 

 dyrbara skogsarbetaretorp å kronoparker och domänskogar vore icke av behovet påkallad. 



En ökning av torpens antal bleve dock otvivelaktigt nödvändig, allt eftersom skogskapi- 

 talet småningom ökades. 



Samme överjägmästare framhåller med avseende pä de sakkunnigas förslag angående bru- 

 kare åliggande skyldighet att verkställa reparationer, att den nuvarande bestämmelsen i arrende- 

 kontrakten, att brukaren svarar allenast för det inre underhållet, borde fortbestå, enär det 

 vid av- och tillträdessyner vore ytterst svårt att skilja på >större» och »smärre» yttre repa- 

 rationer. 



Beträffande det föreslagna »systemet full arrendeavgäld för lägenheten och full betalning 

 efter ortens pris för brukarens arbetsprestationer» gör till sist samme överjägmästare med 

 stöd av erfarenhet från sitt distrikt gällande, att detta ej vore lätt att omsätta i verklig- 

 heten. Det ginge väl för sig att höja prislistan till full betalning efter ortens pris, men att 

 tilltvinga sig full arrendeavgäld vore i de flesta fall omöjligt, ty hellre än att erlägga sådan 

 flyttade brukaren. 



