96 



då jämlikt § i av Eders Kungl. Maj:ts nådiga förordning angående utarrendering av präs- 

 terskapets löneboställen av den 15 september 1911 dessa boställen skola upplåtas på arrende 

 i enlighet med särskilt meddelade föreskrifter med undantag endast för till desamma hörande 

 skogs- och hagmark, som jämlikt Eders Kungl. Majits nådiga kungörelse angående grunder 

 för ändringar i lagstiftningen om ecklesiastika boställsskogar av den 9 december 191 o punkt 

 I skola ställas under skogsstatens omedelbara vård och förvaltning. Detta de sakkunnigas 

 förslag torde sålunda icke kunna föranleda åtgärd utan samstämmande beslut av Eders 

 Kungl. Maj:t, Riksdagen och kyrkomötet. 



Jordpolitiska spörsmål. 



Kronans markinköp. 



A sid. 384 — 393 avhandla de skogssakkminiga för södra Sverige spörsmål, som beröra 

 kronans markinköp. 



De redogöra därvid i en kortare historik för de första åtgärder, som mot slutet av 1850- 

 talet vidtogos för inköp för kronans räkning av skogsmarker samt för den vidare fortgången 

 av dessa inköp till och med år 19 1 2. Enligt denna redogörelse voro ej mindre än 73 % 

 av den år 191 1 i de fem södra distrikten förefintliga kronoparksarealen tillkommen genom 

 inköp under tiden 1864 — 191 1. 



I fråga om de principer, som borde följas vid statens inköp av skogsegendomar framhålla 

 de sakkunniga, att dessa givetvis borde vara beroende av det mål, som man med dessa 

 inköp ville nå. Huvudsyftet med statens innehav av skogsegendomar vore, att staten där- 

 igenom kunde tillse, att en betydande del av landets skogsmark hölles vid en ekonomiskt 

 hög produktion, varigenom en viss jämnhet i landets virkesproduktion garanterades. För 

 att detta syftemål skulle kunna vinnas vore det nödvändigt dels, att staten besutte en större 

 sammanlagd skogsareal, så att produktionen å denna verkligen förmådde i viss mån reglera 

 virkestillgången, samt dels att denna skogsareal vore något så när jämnt fördelad över rikets 

 olika provinser. Då det kravet måste ställas pä kronans skogshushållning, att den vore 

 ekonomiskt bärig, borde vid markinköpen tillses, att köpeskillingarna kunde i uthållig drift 

 förräntas. Ett huvudvillkor vid dessa inköp voro därför, att arronderingsprincipen väl be- 

 aktades. 



Beträffande beskaffenheten i övrigt av de marker, som borde komma ifråga till inköp, 

 uttala de sakkunniga, att det måhända ej finge anses lämpligt, att kronan i större utsträck- 

 ning inköpte under senare tid uthuggna och skövlade skogar. I vissa fall funnes dock skäl, 

 som talade för, att kronan inköpte kalmarker och detta vore ifråga om äldre, svårkultiverade 

 marker, där föga utsikt förefunnes, att enskilda personer genom mer eller mindre dyrbara 

 kulturåtgärder skulle söka att göra dem åter skogbärande. Rörande frågan om staten huvud- 

 sakligen borde förlägga sina inköp till växtkraftiga, goda marker eller till svagare marker 

 framhålles, att det å ena sidan vore av vikt, att just de bästa markerna i första hand komme 

 under rationellt bruk, men att å andra sidan skäl talade för, att kronan borde besitta även 

 svagare skogsmark, emedan dylik mark i enskild ägo mera vore utsatt för att vanvårdas. 



Vid alla statens markinköp borde ovillkorligen tillses, att för så vitt staten ej redan förut 

 å platsen ägde lämpligt belägen inägojord, så stor inägoareal medföljde i köpet, att på den- 

 samma kunde beredas plats för ett tillräckligt antal skogsarbetare. 



För att syftemålen med markinköpen skulle främjas vore det av vikt, att de skogliga för- 

 valtningsorganen, mera än nu vore fallet, toge initiativet i egen hand, när det gällde att 

 förvärva marker för kronans räkning. 



De sakkunniga hemställa till sist, att följande direktiv måtte meddelas för statens inköp 

 av skogsegendomar: 



Jl) Inköpen böra så ledas, att kronans skogar bliva fördelade över de olika provinserna 

 i södra och mellersta delarna av landet. 



2) Vid inköpen skall tillses, att lämpligt stora administrationsenheter bildas; således få 

 mindre egendomar icke köpas, om de ej kunna tilläggas annan kronoskog eller bestämda 

 utsikter finnas, att närbelägna skogslotter senare kunna förvärvas. För att möjliggöra en 

 snabbare arrondering, böra sådana mindre kronoskogar, vilka icke inom rimlig tid kunna 

 genom köp utvidgas, försäljas. 



