97 



3) Under senare tid uthuggna eller mycket vanvårdade egendomar böra i regel ej in- 

 köpas ; sedan gammalt kala områden böra däremot av nationalekonomiska skäl köpas, när 

 det kan förutses, att dessa marker ej inom överskådlig framtid skola bliva skogsodlade av 

 enskilde. Kronan bör emellertid vid sådana inköp se till, att köpeskillingarna med tillägg 

 av de blivande skogsodlingskostnadema stå i rätt profxjrtion till markens produktionsför- 

 måga. 



4) Vid inköpen bör tillses, att om möjligt tillräcklig areal inägojord medföljer for alt 

 plats skall kunna beredas tor nödigt antal skogsarbetare. 



5) För att samtliga här ovan ant\'dda synpunkter ^^d markinköjjen skola kunna beaktas, 

 bör staten ej inskränka sig till att välja bland de egendomar, som av sina ägare självmant 

 hembjudas till inköp, utan de skogliga myndigheterna böra vara skyldiga att aktgiva på, när 

 för kronan särskilt lämpliga egendomar utbjudas till försäljning, samt böra därvid vidtaga 

 åtgärder tor att dessa egendomar måtte kunna av staten tor\"ärvas. . 



De överjägmästare, som yttrat sig över de sakkunnigas uttalanden i dessa frågor, ha e; 

 haft något väsentligt att erinra och framhålla, att de av de sakkunniga angi\"na synpunkterna 

 under senare tider iakttagits s\å kronans markinköp. 



För egen del far domänstyrelsen anföra. 



De principer, som styrelsen följt vid avgivande av förslag om inköp tor kronans räkning 

 av skogsegendomar, överensstämma i huNTidsak, även beträflfande äldre inköp, med de av de 

 sakkunniga angi^vna. Att några bestämda föreskrifter i fråga om de grunder, som borde 

 följas ^■id dessa markinköp, icke funnits, beror därpå, att en mångfald av olikartade faktorer, 

 vilket även av de sakkunniga framhållits, inverka på avgörandet av dessa frågor, varför de 

 givetvis i varje särskilt fall böra bedömas med hänsyn till for handen varande omständigheter. 



Vad de fem södra distrikten • beträffar ha de största marktorväi-ven knnnat göras i de 

 mera skogsrika länen, där betydande och värdefulla skogskomplex hembjudits åt staten. Inköp 

 ha för övrigt skett inom samdiga provinser i de södra delarna av landet. Dock omfatta 

 markförvärven i de sydliga och väsdiga, mindre skogrika länen helt naturligt mindre arealer. 



Inom de sex nordligaste länen, särskilt vad beträfiar Norr- och Västerbottens, ha inköpen 

 varit av jämförelsevis ringa omfattning, då staten där redan torut äger en avsevärd del av 

 den totala skogsarealen, och i ö\Tigt de för skogsskövling känsligaste områdena därstädes äro 

 skyddade av mera verkande skogslagar. 



För utvisande av huru markinköpen under tioårsperioden 1907 — 19 16 tordela sig över 

 länen i de fem södra distrikten tar styrelsen meddela följande tablå: 



Län. Areal inköpt Antal 



mark. inköp. 



Värmlands 6,077,92 har 8 



Västmanlands och Örebro 18.754,12 t> 14 



Uppsala 1 ,39 » I 



Stockholms 782.10 > 2 



Södermanlands 2,260,82 ^ 9 



Östergödands 5,951.08 > 8 



Gottlands 2,657,97 > 16 



Skaraborgs 2.566,80 25 



Äl\-sborgs 1,729,46 > 18 



Göteborgs och Bohus' 1,676,07 > 5 



Kalmar 7.304,82 ' - 12 



Jönköpings 1,003,67 ^ 6 



Kronobergs 285,95 > 8 



Hallands 487,02 > 5 



Blekinge 885,14 • 3 



Kristianstads 1,275,27 > 7 



Malmöhus 219.89 » 2 



Summa 53,919,49 har Summa I49 



En ledande grundsats vid markinköpen har tor styrelsen varit, att administrationsenheter 

 av lämplig storlek skulle bildas. Inköpen hava sålunda i regel omfattat antingen komplex 

 av mera betydande storlek, som med fördel kunnat för\altas var för sig, eller också — och 



7- Skogs^ardsföreningens Tidskrift 1917. Bil. 2. 



