115 



rätt till ek och stor\-erksträd å häradsallmänningar måtte eftergivas, borde ses ur synpunkten 

 av sjöförsvarets behov av sådana träd. Vidare anförde styrelsen, att styrelsen redan i sitt 

 underdåniga torslag till förnyad skogsordning den 28 oktober 18S9 framhållit, att något 

 användande för siötorsvaret av kronoek åtminstone under de då sist förflutna tjugu åren 

 icke itrågakommit och att kronan under senare tiden ej heller begagnat sin rätt till maste- 

 och stor\"erksträd. Under de år, som förflutit, sedan styrelsen avgav sitt sist berörda 

 underdåniga förslag, hade icke i något enda fall. styrelsen veterligt, ett tagande i anspråk 

 av denna rätt för något sjöförsvarets ändamål blivit ifrågasatt. Med hänsyn såväl härtill 

 som till den omständigheten att, samtidigt som sjöförsvarets behov av ^irke av nu ifråga- 

 varande slag alltmera minskats, kronan till följd av skedda ma^kför^■ä^^" beretts tillfälle att, 

 utan anlitande av häradsallmänningarnas tillgång på ekar och stor%'erk5träd, tillgodose samma 

 behov, fann styrelsen hinder icke möta for ett upphävande av kronans rätt till ekar och 

 storverksträd å häradsallmänningar. Denna rätt syntes styrelsen utan vederlag kunna efter- 

 givas och hemställde styrelsen slutligen, att Kungl. Maj:t ville foreslå riksdagen medgiva, 

 att, under förutsättning att allmänningsdelägama skulle vara skyldiga att, när helst påstående 

 i sådant avseende väcktes av domänstjTclsen, besörja, att ek å häradsallmänning bleve i 

 laga ordning förklarad tor naturminnesmärke, ^^ 37 och 38 i 1S94 ars skogsförordning 

 måtte erhålla sådan ändrad lydelse, att kronans rätt till ek och stonerksträd å häradsall- 

 männing upphörde. 



I anslutning till vad st\Telsen sålunda hemställt beträffande storverksträd å häradsallmän- 

 ningar får styrelsen nu framhålla, att kronans rätt till stor\"erkstrad även å de andra katego- 

 rier av skogar än häradsallmänningar, som omförmälas i § 37 av 1S94 års skogsförordning, 

 av ovan anförda skäl synes böra upphöra. 



SS 37 och 38 i 1894 års skogsförordning, \nlka innehålla stadganden rörande kronans rätt 

 till storx-erksträd å vissa allmänna skogar samt till ek å häradsallmänningar, anses sålunda 

 icke till någon del böra inga i torevarande torslag till skogslorordning. 



Som ovan anförts har stjTelsen i sitt berörda underdåniga udåtande den 31 mars 1 9 10 

 hemställt, att kronans rätt till ek ä häradsallmänningar av vissa skäl borde kunna eftergivas. 

 Beträffande däremot ek, som enligt ^ 39 • 1S94 års skogsförordning, är kronan .xjrbehällen 

 å \-issa boställen samt ä kronohemman, anser styrelsen, att denna allt framgent bör förbe- 

 hållas kronan. Särskilt boställsskogama äro till stor del, till skillnad frän häradsallmännin- 

 gama, belägna i de sydligaste, klimatiskt mildare delarna av landet, där eken äger stora 

 betingelser for god ur*'eckling och därför bör skyddas genom bibehållande av de av ålder 

 givna stadgandena därom, allrahelst som ekens hushållning fordrar mycket långa omlopps- 

 tider, vilkas tillämpning säkrast sj"nes garanteras, om eken är kronan förbehållen. 



De inskränkningar i fråga om dispositionen av hok, som stadgas i § 4^ ^'^ ' S94 års 

 skogsforordning, synas numera icke erforderliga, då bokens värde icke är större än värdet 

 av andra trädslag, rörande \"ilkas disposition inskränkningar icke äro stadgade; varför någon 

 motsvarighet till denna ^ icke anses böra inflyta i en förnyad skogsordning. 



I ö\Tigt anses i en förnyad skogsordning icke bör intagas en del detaljbestämmel^er, som 

 innehållas i S^ 4^, 43 och 44 av iS94 års skogsforordning. 



s 37. 



Denna ^ motsvarar ^ 39 och förra delen av ^ 42 mom. 1 i 1S94 års skogsförordning. 

 Orden 5 och kronans utarrenderade jordbruksdomäner > ha icke ansetts böra inflyta i den 

 ")''' S 37- Då nämligen skogsavkastningen från dessa domäner numera i intet fall är upp- 

 låten mot skogsarrende, ingår densamma, däruti även inbegripen avkastningen av ekskog, 

 till kronan, närmare bestämt domänfonden, med undantag tor det virke till husbehov, som 

 jämlikt särskilda i arrendekontrakten meddelade bestämmelser tillkommer arrendator. 



§ 3S. 

 Denna § motsvarar ^ 41 i 1S94 års skogsforordning. Då stormfallda ekar ofta äro full- 

 komligt friska och i de flesta fall lika värdefulla som rotstående ekar, sj-nes bestämmelsen 

 i S 41 av 1894 års skogsordning, att vindtalld ek i vissa fall utan utsyning skidle få nytt- 

 jas till gärdens behov oegentlig. Orden lA-indfallen, ävensom» ha därför icke ansetts böra ingå 

 i den föreslagna S 38. Ej heller orden ^och bok» ha ansetts böra inflyta i denna ^ a^" 

 skäl, som förut anförts. 



S 39- 

 Denna ^ motsvarar ^ 45 i '894 års skogsordning med den torändring, att orden »eller 

 bok» även här av nyss angivna skäl synts böra utgå. 



