liga kapitalet som rent av n3rskapa kapitaL Han har sålunda att leda de i naturen före- 

 tindiga produktiva krafterna i sådana banor, att h^;sta ekonomiska resultat ernås. Betydel- 

 sen av denna verksamhet for landets väl kan helt \-isst icke överskattas. 



Vi lilläca oss jämväl i detta sammanhang citera, vad 1 907 års löneregleringskommitté i 

 fråga härom anfört i sitt betänkande (del \1 sid. 2IO och 211), uti vilken framställning vi 



på det livligasze instämma. Kommittén säger där bl. a. följande : 



»Statens skogsforvaltning är ett produktivt foretag av rent ekonomisk natur och mera 

 iämförbart med enskilda sädana än med de ofifendiga torvaltningsinstitutionema i allmänhet. 

 Uppriten tor den personal, som har att förvalta statens skogskapital, är uppenbarligen att 

 göra dena kapital så fruktbärande som möjligt, icke blott tor stunden ulan även for fram- 

 tiden. Ett sådant resultat kan emellertid icke ernås allenast genom att funktionärerna full- 

 göra löpande göromål. som kunna medelst tillsyn kontrolleras, eller därigenom att de, om 

 än så troget, iakttaga vad som genom toreskritter kan åläggas dem. utan här fordras därut- 

 över, att vederbörandes verkliga intresse samt deras förmåga av initiativ och att giva npi 

 uppslag i all förefintlig grad ägnas ät arbetet och de förhållanden, som kunna inverka på 

 dettas utbyte. Den tid, som arbetet kräver, måste däråt ägnas utan någon genomsnittsbe- 

 gränsning, ty ett undanskjutande av en gagnelig åtgärd eller underlåtenhet att begagna ett 

 gynnsamt tillfälle, kan här vålla avsevärd lorlust eller skador, vilkas verkningar sträcka sig 

 långt firamåt i tiden. 



Skall man emellertid kunna pä skc^statens personal ställa sådana krav, som ovan antytts, 

 är det angeläget, att avlöningsförmånerna varda ;å satta, att icke verksamhetslusten hämmas 

 eller intresset splittras genom att tjänsteinnehavaren fÖranlåtes an tor tyllande av levnads- 

 behoven söka sig inkomster utom tjänsten. 



Det torde även böra uppmärksammas, att åt mänga av skogsstatens funktionärer är upp- 

 draget att övervaka och kontrollera efterlevande av de mer eller mindre restriktiva lagar, 

 äom i det allmännas intresse blivit utfärdade beträffande enskildas skogar inom vissa lands- 

 ändar. Funktionärer, som ha^-a en sä ans%-arsfull och de enskildas ekonomiska intressen så 

 berörande upf>gifi, böra givetvis även tillmätas en avlöning, som medgiver dem att intaga 

 en i alla avseenden oberoende ställning.» 



Nämnda yttrande har sin fulla tillämpning icke allenast på den ordinarie revirforvaI:are- 

 kåren utan jämväl på stora grupper av de nuvarande extra skogstjäLnstemännen av högre grad 

 såsom biträdande jägmästare, skogstaxatorer. revirassistenter m. d. • 



För att ytterligare visa betydelsen av att det tor skogsstatstjänsten förvärvas så framstå- 

 ende och verkligt dugliga män som möjligt, anhålla vi att ta erinra om det nettovärde, som 

 produktionen inom varje revir i södra och mellersta delarna av landet torde representera. 

 Såsom ^^ ovan luider Jtjänstgöringsområdenaj antort, kan en driftig och energisk jägmästare 

 genom bättre teknisk behandling av virket, rationellare drivningar och förmånligare försälj- 

 ningar höja revirets nettoinkomst, men i ännu högre grad kunna hans erfarenheter och kun- 

 skaper utöva sitt inflytande pä själva produktionen genom det sätt. pa vilket han forstår 

 utnyttja markens produktionsfÖrmäga medelst väl utförda gallringar och annan beståndsvård 

 i just den omfattning, resp. bestånd och marker under tor handen varande konjunkturer 

 fordra. Detta utnyttjande av produktionsmöjligheterna låter sig ej med samma lätthet kon- 

 troUeras, som ö^-riga förvaltningsåtgärder. Det torde dä vara av utomordendig %-ikt. att sta- 

 ten medelst goda löner lockar de verkligt kvalincerade tormägoma kvar i sin tjänst för att 

 på så sätt även skaffa sig större säkerhet fÖr att dessa svårkontrollerbara produktionsmöjlig- 

 heter tillvaratagas. De värden desamma representera, äro nämligen så stora att de endast 

 obetydligt påverkas av om lönen tor den torvaltande tjänstemannen sättes ett eller annat 

 tusental kronor högre eller lägre än under nuvarande system. Det torde även vara dålig 

 ekonomi an icke försäkra sig om den tjänsteman, som exempelvis fordrar en lönetorbättring 

 å 2 ä 3,000 kronor men som kanske genom sin duglighet kan höja årsproduktionen med 

 10 ä 20,000 kronor, detta antingen genom en synlig ökning av nettobehällningen eller ge- 

 nom förkovring av de i re%Tret bundna kapitalen. 



Sedan vi härmed framfört några synpunkter rörande arten av skc^tjänstemännens av h^re 

 grad verksamhet, till vilka synpunkter nödig hänsyn synes oss böra tagas vid lönebeloppens 

 fixerande, la vi i underdånighet framföra de extra jägmästarnas önskemål rörande lönerna i 

 olika grader och å skilda befattningar. 



Vi komma därvid att beröra ej endast de extra, utan jämväl de ordinarie tjänstemännens 

 lönetorhållanden. Närmaste anledningen härtill är vårt häro^-an under kapitlet tjänstgörings- 



