områdena framlagda förslag till klassificering av reviren, vilket förslag jämväl synts oss böra 

 belysas ur lönesynpunkt. 



Därjämte synes det oss icke vara förmätet att framföra förbundets önskemål jämväl be- 

 träffande den ordinarie personalens löneförhållanden, då ju denna personal rekryteras ur de 

 extras led. 



Vi tillåta oss till en början påpeka vikten av att lönen för av oss föreslagna l:a klassen 

 revirförvaltare sättes endast obetydligt lägre än den för överjägmästare, enär det synes oss 

 vara av vikt, att denna klass revirtjänster icke enbart bliva en passage för överjägmästare- 

 kandidater, utan jämväl bliva lockande såsom definitiva sluttjänster i revirförvaltaregraden. 



Som motiv för en sådan relativt hög avlöning få vi ytterligare framhålla, att staten måste 

 bereda sig på en skarp konkurrens med den enskilda affärsverksamheten om just de personer, 

 som äga kvalifikationer för befordran till dessa i:a klassens revir. 



Under förutsättning av en reform av distriktsorganisationen inom skogsstaten i enlighet 

 med skogssakkunnigas förslag, skulle hos de s. k. distriktsstyrelserna komma att anställas 

 ordinarie skogstjänstemän av högre grad benämnda l:sta och 2:dra taxatorer sami distrikts- 

 assistenter. 



Då det ifråga om i:sta taxatorerna anses av vikt, att dessa om möjligt kunna under en 

 längre tid bibehållas vid sina tjänster och ej sträva att för erhållande av bättre inkomster sä 

 fort som möjligt erhålla revir, synes oss lämpligt, att dessa tjänstemän medgivas löneförmåner, 

 motsvarande åtminstone dem uti den lägsta revirförvaltareklassen. Under förutsättning, att 

 begynnelselönen (inklusive tjänstgöringspenningar) för de lägst avlönade revirförvaltarna 

 (3:dje klassens) icke kommer att sättas under 6,000 kronor per år, synes oss detta belopp 

 jämväl böra tillerkännas innehavarna av l:sta taxatorstjänsterna. 



Begynnelselönen för 2:dra taxatorer och distriktsassistenter anse vi icke böra understiga 

 4,800 kronor. 



Älderstillägg synes oss jämväl böra utgå för l:sta taxator med 3 st. a 500 kronor efter 5, 

 10 och 15 år samt för 2:dra taxator och distriktsassistent 5 st. a. 300 kronor efter 3, 6, 9, 

 12 och 15 år, enär man torde kunna förvänta, att icke alla dessa tjänstemän komma att be- 

 fordras till revirförvaltaretjänst. 



Vid en blivande omreglering av skogsstaten torde, även om vissa mera permanenta revir- 

 assistentbefattningar sättas på ordinarie stat enligt vårt härovan framförda förslag, likväl års- 

 avlönade extra skogsstatstjänstemän av högre grad alltjämt komma att finnas anställda, näm- 

 ligen dels ett mindre antal såsom mera tillfälliga revirassistenter (inklusive skyddsskogsassi- 

 stenter och extra skogsingenjörer) och dels ett större antal såsom indelningsassistenter. 



För revirassistenter (inklusive skyddsskogsassistenter och extra skogsingenjörer) såväl de 

 på ordinarie som extra stat fa vi såsom minimibegynnelsearvode föreslå 4,000 kronor pr är, 

 varjämte 5 st. efter 3, 6, 9, 12 och 1 5 är återkommande ålderstillägg å 300 kronor synes 

 oss böra anordnas, så att slutarvodet må bliva SjSOO kronor. 



Det av oss härovan föreslagna begynnelsearvodet 4,000 kronor torde måhända anses högt, 

 när, såsom i ett par fall inträffat, personer erhållit revirassistenttjänster redan kort tid efter 

 avlagd examen vid skogsinstitutet, numera skogshögskolan. Detta torde emellertid ej bliva 

 fallet i framtiden, då endast ett fatal revirassistenttjänster avses komma att inrättas, och dessa 

 tjänster givetvis komma att besättas med de äldsta extra jägmästarna. 



Härtill kommer att vi beräknat arvodesbeloppen för samtliga tjänster med hänsyn till att 

 vederbörande tjänstemän icke skola i framliden äga rätt att utan tjänstledighet verkställa 

 avlönade uppdrag ät enskilda, vadan de sålunda därigenom skulle gå miste om en inkomst, 

 som de under nuvarande förhållanden i många fall torde räkna med som ett bidrag att fylla 

 ut de små löner, staten består dem. 



Vi tillåta oss särskilt fästa Eders Kungl. Maj:ts uppmärksamhet på detta förhållande, av 

 den anledningen att häri torde ligga förklaringen till, att de av oss såsom nödvändiga mini- 

 mibelopp angivna lönerna i vissa fall kommit att överstiga de belopp vilka »Föreningen 

 Sveriges ordinarie jägmästare» för sin del framlagt såsom skogsstatens önskemål. Då det 

 emellertid synes oss ur alla synpunkter rättvisast, att frågan om rätt till enskild skogspraktik 

 löses på så sätt, att tillstånd till dylik endast medgives vid tjänstledighet, kava vi baserat vara 

 löneanspråk på en fullständig frånsägelse av denna rätt tinder avlönad tjänstgöringstid. 

 Samtidigt anse vi oss dock böra påpeka, att vi på det livligaste erkänna vikten och nyttan 

 av att skogsstatstjänstemännen genom enskild praktisk verksamhet vidga sina vyer och sin 

 erfarenhet, men anse som sagt, att det för ernående av rättvisare utgångspunkt vid lönebe- 



