'9 



I deana tabell upptagas samtliga assistenter i de 5 södra distrikten, varemot upf^ftema 

 för de norra distrikten blivit ofullständiga på grund av att ett av oss utsänt fr^eformulär 

 icke besvarats av ett flertal av de under innevarande ax till ordinarie tjänst befordrade assis- 

 tenterna inom dessa distrikt. 



Av tabellen torde med full tydlighet framgå, vilken disproportion som forefiones mellan 

 a ena sidan det åt respektive tjänstemän tillerkända fasta reseanslaget samt å andra sidan 

 resekostnademas verkliga storlek enligt resereglemeniet. Tab^lUn visar, att resekostnaderna 

 för de Jlesta rcvtrasststenter varit icke mindre än J ti j gånger, i 7'tssa fall ända till 8 

 gånger, sa stora som reseanslagen. 



Da det möjligen torde av nägcn in\-äadas. att omkostnaderna for resorna uträknade efter 

 resereglemente ej giva något uttrjck för de verkliga resekostnaderna, och att vid resor 

 efter sagda reglementes fjärde klass besparingar kunna göras, tillåta vi oss hänvisa till vad 

 de skogssakkunniga härom i sitt betänkande ntrat å sid 345 och följande. 



Och vad som gäller de ordinarie jägmästarna, gäller i minst lika hög grad om re\Trassi- 

 stentema, vilket de skogssakkunniga flerstädes jäm\-äl betona. 



Det torde emellertid någon gång och da särskilt bland de yngsta tjänstemännen hai-a 

 förekommit, att en revirassistents verkliga kostnader för tjänsteresor och vi\Te därunder i 

 någon män understigit de enligt resereglemeniet beräknade, därigenom att tjänstemännen 

 ifråga tor att undgå att av sina ringa lönemedel nödgas täcka allt för stor del av resekost- 

 naderna, i tjänsten an%-änt sig av cykel i stället för skjuts, i den mån så varit görligt. 

 Denna omständighet torde dock näppeligen böra tagas i betraktande vid beräknandet av de 

 extra skogstjänstemännens reseersättningar. Ty dels är möjligheten att använda cykel mycket 

 ojämn inom olika förvaltningsområden eller delar av dylika, dels kan sådan ej användas 

 under vinterhal>-året och dels torde ej heller tjänstemännen kunna åläggas att använda detta 

 fortskaffningsmedel, vilket kräver vissa fysiska förutsättningar, vilka alla ej äga. Vi tillåta 

 oss påpeka, att skog[stjänstemännen på sina resor tftast äro nödsakade att for tjänsten med- 

 föra tämligen stor packning. Detta orsakar jämväl, alt cykelåkning i mycket liten utsträck- 

 ning kan ifrägakomma. Vi förmena således, att den omständigheten, att en eller annan 

 yngre tjänsteman, vid enstaka tillfallen använder cykel, ej bör inverka på frågan om huru 

 de extra skogstjänstemännens reseersättningar skola beräknas. 



En annan omständighet, -som synes oss böra tagas i betraktande vid bestämmandet av 

 skogsstatstjänstemännens reseersättningar, är det hårda och strapatserande liv, dessa tjänstemän 

 under sina torrättningsresor i de allra flesta fall nödgas föra. Förvaltningsområdenas stora 

 utsträckning och det i allmänhet mycket stora antalet olika skogar inom varje revir gör. 

 att tjänstemännen nödgas ombyta \-istelseort ofta och stundom endast några fa dagar eller 

 ej ens det fa kvarligga på varje plats. På grund av den stora arbetsbörda, som åvilar 

 tjänstemännen, måste dessa utnyttja arbetstiden till det j-ttersta och förrättningsdagama imder 

 resor omfatta sällan mindre än 10 ä 12 arbetstimmar. Därtill kommer stundom, att resorna 

 till eller från tjänstgöringsplatsen få verkställas under dygnets övriga timmar. Detta i för- 

 ening med att kost och logi under resorna ofta mäste bli av allra enklaste beskaffenhet gör, 

 att skc^tjänstemännens torrättningsresor bliva särdeles krävande och för hälsan uppslitande. 

 Trots del att för inträde >"id skogsinstitutet eller numera skogsh^skolan kräves läkarbetj-g, 

 utvisande att den sökande äger frisk kropp utan lyten eller sjukdomsanlag, kan hälsotill- 

 ståndet inom skogstjänstemannakåren, till följd av tjänstgöringens lor hälsan krävande be- 

 skaflenhet, näppeligen sägas vara gott. Rheumatiska- samt magsjukdomar uppträda inom 

 kåren som rena j-rkessjukdommar. En följd härav har jämväl blivnt, att medelli\-slängden 

 för skogstjänslemännen av högre grad är tämligen låg. Enligt förd statistik är densamma 

 för samtliga i skogsstaten anställda, numera avlidna tjänstemän räknat från år 1S2S tills dato, 

 56 år. Utan tvivel har det hårda livet under tjänstemännens resor i hög grad medverkat 

 till detta förhållande. 



Det synes oss vara ett statens lika mycket som tjänstemännens eget intresse, att de yttre 

 omständigheter, under vilka arbetet skall fullgöras, så ordnas, alt personalens arbetskraft, 

 och verksamhetsförmåga bibehålles och ej genom osedvanligt ogynnsamma levnadsbetingelser 

 i onödan sänkes. Förvisso kan del ej anses vara till statens fördel att de tjänstemän, vilka 

 förvalta en av statens \-ärdefullaste egendomar, och ål vilka staten bekostat en dyrbar ut- 

 bildning, genom kroppslig depression förhindras att nöjaktigt fullgöra sina uppdrag. 



