i) kursens längd bör ej utsträckas utöver, vad som kan anses oundgängligen nödvändigt ; 



2) elevmaterialet bör väljas med omsorg, så att undervisningen kan bedrivas rationellt 

 utan att hämmas av undermåliga element ; 



3) undervisningen bör snarast kunna inriktas på facket; 



4) under\-isningen bör ej betungas med på fackutbildningen inkräktande humanitär under- 

 visning utöver, vad för en ändamålsenlig fackutbildning är nödvändigt. 



I anslutning till vad de sakkunniga förut framhållit framgår härav, att på en rationellt 

 driven skogsskoleundervisning, lämplig för vårt skogsväsende, ej bör ställas krav på en dju- 

 pare eller mera vittgående humanitär undersisning med syfte att göra skogsskolan till botten- 

 skola. En sådan organisation av skolan skulle, förutom att ett skolår då skulle visa sig for 

 kort. betänkligt äventyra den praktiska tendens, som bör vara det hu%-udsakiiga i skogsskole- 

 arbetet. Sannolikt skulle dä krav på en ny verklig förmansskola snart göra sig gällande. 

 Så till vida kunna de sakkunniga instämma med uttalandet i 1908 ars betänkande att, om 

 man ser saken i stort, riktlinjerna för den lägsta skogsskoleundersisningen. sådana de hit- 

 tills varit uppdragna, varit de riktiga. 



B. Fortsättningsskolan. 



För att skogsskolan skall fylla sin uppgift alt inträna sina elever i de olika grenar' och 

 fackliga föreställningssätt, som komma till användning i det ordnade skogsbruket, måste pro- 

 grammet så att säga läggas på bred bas, omfattande det elementära av allt, vad inom skogs- 

 bruket förekommer. Klart är därför, att ett djupare inträngande i vart och ett ämne ej kan 

 medhinnas. Det är för övrigt ej heller nödvändigt. Fortsättningsskolans arbetsuppgifter 

 skulle lämpligen då bliva ett något fördjupat studium, av vad som på skogsskolan hunnit 

 beröras mera informerande. Målet för dess arbete skall vara att dana arbetsledare med 

 större kompetens, än vad skogsskolan kan prestera. 



De enda ledmotiv för skolans ändamål, som de sakkunniga hava att tillgå i form av ut- 

 talanden från arbetsgivarhåll, är domänstyrelsens förenämnda skrivelse. Skolan skulle förse 

 enskilda och i någon mån även staten med arbetsledare, vilkas kompetens vore större än de 

 från skogsskolan utexaminerades. De skulle bliva lämpliga såsom skogsrättare, diknings- 

 avvägare och stakare och som förmän vid flotdedsbyggnader och skogsdrivningar. I enskild 

 tjänst skulle de få anställning som ö%"erskogvaktare, faktorer m. m. 



Går man att granska dessa av domänstyrelsen supponerade arbetsanställningar kan man 

 uppdela dem i två slag: 



dels anställningar med specialkompetens i dikningsarbeten,flottledsbyggnader eller dri\-ningar, 



dels anställningar av mera omfattande natur såsom skogsrättare, överskogvaktare och dylikt. 



Klart är, att skall en specialutbildning av här antj-tt slag och med från skogsskolan be- 

 tydligt a\-\-ikande och förstorat kompetensresultat kunna meddelas, så måste härtill åtgå en 

 rikligt tillmätt tid. Detta kan även göras, om fortsättningsskolans uppgift är enbart viss 

 specialutbildning. Men dess arbete skall enligt domänstyrelsen även tillgodose alla övriga 

 grenar av skogsbruket med tillhörande grund- och biämnen. Dess uppgift att utbilda till 

 exempel skogsrättare och överskogsvaktare med allmän större verklig skolkompetens än en- 

 bart den utexaminerade skogsskolelärjungens, fordrar vidareutbildning i alla de ämnen, som 

 i skogsskola genomgåtts. Härom lämnar domänstj-relsen även klart besked i sin ovanberörda 

 skrivelse, däri alla de ämnen uppräknas, som borde i fortsättningsskolan läsas. 



Så vitt de sakkunniga fattat föreliggande läge rätt, kan fortsättningsskolans uppgift lämp- 

 ligen sammanfattas efter tvänne linjer. 



Den ena linjen, här kallad den hela linjen, den som domänstyrelsen även förfäktar, avser 

 en allmän fortbildning på skogsskolan och omfattar alla dess ämnen. 



Den andra linjen, här kallad den delade linjen kulle ansluta sig till de framförda kraven på 

 vidgad specialteknik och ökad kompetens i vissa fack och medföra sålunda begränsad kompetens. 



Går man till granskning av dessa båda linjer aA"\ägande, vad som talar för eller emot 

 den ena eller andra, hava de sakkunniga kommit till följande resultat. 



En fortsättningsskola efter den hela linjen, byggd såsom domänstyrelsen tänkt sig, synes 

 de sakkunniga ej vara den form av fortsättningsskola, som för när^-arande av behovet påkallas. 



De sakkunniga tro sig för ö\Tigt redan i det förslag till förbättrad skogsskoleunder\-isning, 

 som de i det följande framlägga, hava nått det mål, vartill domänstyrelsen med sitt förslag 

 till fortsättningsskola syftar. 



