F RÅNS K E M P E 



HURU ETT STADGANDE OM SKRÄP» 



SKOGENS BORTTAGANDE SKULLE 



VERKA I NORRLAND. 



När jag för 30 ä 35 är sedan ett par varar besökte Tyskland 

 för skogsstudier, fann jag bland annat, att i en större tallpark 

 havre på ett par ställen var insådd, och upplystes jag om att så 

 skett därför att på dessa ställen barravfallet bildat någon mylla, men att, 

 sedan havren förtärt denna, skulle marken åter göras skogbärande. 

 Detta syntes mig visa att tyskarna vid den tiden ej hade någon tanke 

 på myllans betydelse även för tallen. Nu har emellertid kammarherre 

 Fr. vo\ Kalitsch ådagalagt att blott mylla får bildas på Tysklands 

 vidsträckta sandmarker, så komma även dessa att bära vacker och växt- 

 lig skog. 



Även här i Sverige har myllans betydelse för tallen varit tämligen 

 okänd. Åtskilligt är skrivet om älvens inverkan på skogsträdens växt- 

 lighet. Men såvitt jag vet har mycket liten uppmärksamhet ägnats åt 

 huru nödvändig myllbildningen är på våra torra marker; dock har pro- 

 fessor H. Hesselman de sista åren varit livligt sysselsatt med denna 

 fråga och därom även publicerat något. Och med undantag av docenten 

 E. Melix vet jag ingen som påpekat att på våra utdikade myrar syn- 

 nerligen växtkraftig tall uppkommit, som ej med en enda rottråd nått 

 till myrens botten och sålunda visat sig fullkomligt oberoende av den 

 underliggande älven. Det är först de senaste 10 ä 15 åren, som frågan 

 om humusens betydelse för skogen varit uppe, och då har man nöjt 

 sig med att skilja mellan viild humus med salpeterbildande bakterier 

 och rå humus med svagt utvecklat bakterieliv. 



I Norrland ha vi stora av elden upprepade gånger förbrända sandfält, 

 där ännu i denna stund så gott som all mylla saknas. Jag kan icke 

 anslå arealen av dessa marker till mindre än i ä 2 millioner hektar. 

 Tngen lär emellertid vilja bestrida att den enda möjligheten för dessa 

 att bli fullt produktiva är att eldens härjningar botas. d. v. s. att å dem 

 ny mylla får bildas, ingen lär heller neka att när husmossor och med 

 dem bärris komma, så inträder en kraftig humusbildning. Professor G. 

 ScHOTTE har i detta avseende i Norrbotten gjort profyte-undersökningar, 



