38 FRANS KEM PK 



Då man nu skapar en ny skogslag måste ovillkorligen hänsyn tagas 

 till dessa förhållanden. Göra vi ej detta, visa vi, att vi icke förstå 

 myllans betydelse, något som dock även tyskarna, ifrån vilka vi tagit 

 vår skogsvård, nu börjat förstå. Vår nya skogslag får sålunda icke 

 innehålla något moment som hindrar myllbildning. Regeringen synes 

 emellertid vara betänkt på att låta ett stadgande om att all skräpskog 

 skall bort, inflyta i lagen, och om man med skäl kan tala om sådan 

 skog så är det väl den gran, som inkommit ä de avbrända sand- och 

 moränmarkerna, där mylla saknas. Vi norrlänningar ha dock rätt att 

 fordra, att vår lagstiftning grundas på våra egna och icke på södra 

 Sveriges förhållanden. 



På många håll i Norrland äro vi nu sysselsatta med att genom av- 

 verkning och kultur omföra våra övermogna bestånd till plantskog. När 

 detta arbete är fullbordat antar jag, att vi för våra gran- och barr- 

 blandskogar komma att återgå till natursådd och olikåldriga bestånd. 

 Kulturer gå nämligen vida sämre i Norrland än i södra Sverige och de 

 ofredas på det svåraste av kreatur. Det viktigaste skälet härtill är dock 

 att gran, som växer fort i sin ungdom alltför ofta blir rötskadad, innan 

 den hinner utväxa till större timmerskog samt att granplankor väl allt- 

 jämt komma att förbli en värdefull exportartikel. På våra brädgårdar 

 i Norrland kunna vi se hurusom så gott som varenda granplanka blivit 

 sågad ur ett träd, som vuxit uselt från början, men sedan väsentligt 

 ökat sin växtkraft. Studera vi stubbarna eller borra vi i de gamla 

 friska granträden, se vi detsamma. Det är alldeles som om granplan- 

 torna måste vara undertryckta i sin ungdom för att kunna förbli 

 friska som utvuxna träd. I alla händelser vågar jag alldeles be- 

 stämt påstå, att en period av 30 a 50-årig undertryckthet i intet avse- 

 ende hindrar granen från att växa kraftigt, när ljus kommer. Även 

 dessa omständigheter äro att synnerligen beakta. Det är ju oförstån- 

 digt att hugga ned buskar, som komma att utvecklas till de härligaste 

 träd och vansinne blir det om det i huvudsak är ur dessa undertryckta 

 buskar vi kunna få våra granplankor, något som förefaller mig i hög 

 grad sannolikt. 



Domänstyrelsens lagförslag var ju gott. Det förvånar mig att Rege- 

 ringen icke tog detta oförändrat. 



