VEDENS V()I.\M\1KT 



43 



hållna volymen (n:r 5) är för stor att kunna läggas till grund för bestäm- 

 mande av volymvikten i rumstorrt tillstånd (n:r 3). Felet skulle uppgå 

 till i,() %. Kn svårighet ligger även däri, att vid ätervägningen i luften 



vattnet på ytan måste till en viss 

 grad avlägsnas; vid vägning under 

 vatten måste luftblåsor noga av- 

 lägsnas. 



Metoden kan vara lämplig att 

 använda, då man vill studera ett trä- 

 styckes volymförändring vid olika 

 vattenhalt. 



För att minska vattenabsorb- 

 tionen brukar man preparera trä- 

 stycket med något ämne, som täc- 

 ker ytorna, t. ex. paraffin, collo- 

 dium, fernissa. Radiära och tan- 

 gentiella ytor bliva ganska oemot- 

 tagliga, men tvärsnittets celler ligga 

 alltjämt öppna och absorbera med 

 begärlighet vatten. Vid jämförande 

 prov har även visat sig, att felet i 

 volymbestämningen icke avsevärt 

 minskas genom behandlingen, del- 

 vis beroende pä svårigheten att bestämma den förändring som vikt och 

 volym undergår vid prepa- 

 reringen. 



För hydrostatisk mätning 

 av större trästycken använ- 

 des en 10 ä 20 kg:s balans- 

 våg; för större klampar en 

 decimalvåg med anordning 

 av armar så att stockens 

 upptryck kan överföras till 

 nedtryck och uppmätas (fig. 

 I och 2). Denna konstruk- 

 tion har förut använts av 

 LöF. 



De fel som uppstå vid 

 mätningen kunna först och främst bero pä att vattnets spec. \ikt ej är 

 exakt = I. Av tab. IV framgår att detta fel är litet och saknar be- 

 tydelse. Däremot kan man ej undvika fel på grund av vattnets in- 



Fig. I. 



Deciinalvåg för hydrostatisk luätniiig. 

 Bilden visar armarna och klampens 

 anbringande därunder. 



Fig. 



Hydrostatisk decimalviig i arbetsställning. 



