58 TORSTEN' LAG?:RBER(; 



fälle kunde erbjudas att ytnyltja mindervärdigt eller helt värdelöst löv- 

 trädsvirke, Mayr gjorde äv-en upprepade försök att överföra svampen 

 till Tyskland, lyckades slutligen därmed är 1903, och efter ytterligare 

 4 år skördade han fruktkroppar frän sina infekterade lövträdsstammar. 

 Vidare resultat synas icke ha uppnätts, trots det att försöken ytterligare 

 fortsattes. Mycket större utsikter skulle sannolikt ha förelegat för en 

 shiitake-kultur i Tysklands forna tropiska och subtropiska kolonier, men 

 detta Mavrs projekt har väl aldrig blivit realiserat. — Att japanerna 

 kunna producera virke enbart för shiitake-odling beror naturligtvis därpå, 

 att deras artrika bestånd vid sidan av ett mindre antal verkligt värde- 

 fulla träd inrymma en mängd, som icke kunna exploateras på ett mera 

 vinstgivande sätt. 



Den till en början säkerligen mycket primitiva metod, som tillämpades 

 av den japanska befolkningen vid shiitake-odlingen, har genom under- 

 sökningar från landets skogsförsöksanstalt väsentligt förbättrats. Först 

 sedan frågan om konstgjord infektion av det tillredda virket genom d:r 

 Shozaburo Mimura blivit vetenskapligt klarlagd, d. v. s. efter år 1903, 

 kan man tala om en mera rationell shiitake-kultur. ]^mligt den ursprung- 

 liga metoden gick denna till på följande sätt. Bladfällande träd avver- 

 kades på hösten, städse gröna däremot mitt i vintern, då man i båda 

 fallen kunde räkna med, att barken skulle sitta hårt fast; detta inverkade 

 nämligen gynnsamt på svamparnas utveckling. Stammarna fingo efter 

 avverkningen ligga och torka (c:a 100 dagar) och uppkapades därefter i 

 omkring 2 m långa klampar. Dessa försågos därefter utefter hela sin 

 längd med sneda inhugg i barken pä tvenne motsatta sidor och upp- 

 ställdes sedan på någon skuggig och samtidigt fuktig plats. Här över- 

 täcktes de med löv och grenar, för att de anflygande svampsporerna skulle 

 tillförsäkras goda utvecklingsbetingelser. Infektion av virket kunde man 

 alltid påräkna på de av ålder använda kulturplatserna. Innan den egent- 

 liga svampsäsongen började, måste emellertid virket undergå ännu en 

 behandling efter en metod, som på engelska betecknas som »soak and 

 strike» d. v. s. »blöta och stöta> . Klamparna lades i vatten under 24 

 timmar och erhöllo därefter med en klubba kraftiga slag i båda ändar. 

 Att den tillfälliga vattendränkningen måste inverka g}-nnsamt på svam- 

 parnas utveckling, är ganska naturligt. Däremot ar det svårt att inse 

 betydelsen av den mekaniska behandlingen. Alltnog, sedan denna proce- 

 dur genomgåtts och klamparna åter upprests på sina platser, kunde det 

 dröja blott en vecka, innan fruktkroppar kommo till utveckling (fig. 2). 



Är 1903 inledde d;r MiMURA sina undersökningar över shiitake-svam- 

 pens biologi och utförde även direkta infektionsförsök, säväl med sporer 

 som med mycel, vilka kröntes med framgång. Sedan dessa resultat 



