ÄTLIGA SVAMPAR I DKl" JAPANSKA SKOGSP.RIKKT 59 



blivit mera allmiint kända och tillämpade, har shiitakc-kulturen nålt ett 

 starkt uppsvino inom landet och även spritt sig till trakter, där den 

 tidigare icke hade bedrivits; genom det mera rationella förfaringssättet 

 vid svampens odling har avkastningen stigit med mera än 20 %. 



De infektionsmetoder, som MiMURA iitpr()vade, voro i själva verket 

 ganska enkla. Det bästa resultatet nåddes genom att bland de nytill- 

 redda klanijiarna ställa sådana, som redan voro infekterade och lätt ut- 

 vecklade fruktkroppar. Härigenom säkras en mera likformig och omedelbar 

 sporbeläggning av virket, vilket är av vikt, därför att sporerna inom kort 

 förlora sin groningsförmäga. En annan utväg för ernående av infektion ge de 

 sporer, som kunna tillvaratagas vid svampskördens preservering. Omedelbart 

 efter insamlingen torkas svamparna och avge då oerhörda spormassor. 

 Dessa upj^samlas bäst på ett lager av trämjöl, framställt av rotved, vilket 

 utbredes pä de grova mattor, där svamparna utläggas för torkning. Trä- 

 mjölet blir med tiden alldeles inmängt med sporer, uppslammas därefter 

 i vatten och sprutas på klamparna. Ett lika effektivt infektionsmaterial 

 kan framställas av den lösa vitröta, till vilken veden under svampens inver- 

 kan så småningom övergår. Rötan, som är rik på mycel, pulvriseras och 

 utröres i vatten, med vilket de tillredda stockarna därefter besprutas. 

 Denna metod bör helst praktiseras under senvintern eller i början av våren. 



Det skulle vara intressant att ha några uppgifter på de virkeskvanti- 

 teter, som shiitake-kulturen årligen slukar; att de måste vara högst be- 

 tydande, är alldeles påtagligt, även om ett ocli samma virkesparti kan 

 producera fruktkroppar under flera år i följd. 



Shiitake-odlingarna lämna skörd två gånger årligen, på våren och på 

 hösten. Under våren tillvaratagas endast väl utvecklade svampar; ju 

 större dessa äro, dess dyrare och bättre äro de även. Denna värsvamp 

 går under benämningen haruko» och förbrukas huvudsakligen inom 

 landet. Under senhösten och förvintern insamlar man fruktkropparna, 

 innan ännu deras hattar äro utbredda; denna form benämnes »toko» 

 (vintersvamp) och finner stor avsättning särskilt på den kinesiska marknaden. 



Som redan nämnts, måste den skördade svampen under alla förhållan- 

 den omedelbart torkas; dröjer man härmed, blir dess arom genast för- 

 sämrad. En långsam torkning i solen lär medföra ett ur kulinarisk syn- 

 punkt vida bättre resultat, än en hastigare torkning vid eld. \'äl be- 

 handlad är svampen länge hållbar utan att förlora sina högt skattade, 

 aromatiska egenskaper. 



I h^orestry of Japan» meddelas några siffror, vilka ge en föreställ- 

 ning om shiitake-kulturens omfattning år 1907. Detta år producerades 

 över 1,113,420 kg' torkad vara; härav exporterades mera än 976,000 



'■ Efter reduktion från japansk viktsort. 



