60 TORSTEN LAGERBERG 



kg till ett värde av 1,067,000 yen (= 1,984,620 kronor). D:r MlMURA 

 lämnar en annan uppgift, som sannolikt hänför sig till tiden strax före 

 191 5. Enligt denna skulle årsproduktionen uppgå till 2 mill. kg, av 

 vilka 700,000 kg, värda 500,000 dollars, exporteras. Härtill kan jag foga 

 ett uttalande av forstrådet i den kejserliga japanska domänförvaltningen 

 Kemchiro Yamaguchi, med vilken jag förliden sommar hade tillfälle 

 att resonera i den föreliggande frågan. Han försäkrade, att shiitake- 

 kulturens omfattning och ekonomiska betydelse under de senaste åren 

 än ytterligare stegrats, sedan preparat för virkets infektion blivit allmänt 

 tillgängliga i handeln. — Utom till Kina går svampen till Hawai, Hong- 

 kong, brittiska Indien och Förenta Staterna. 



Vid jämförelse med shiitake äger den andra av Japans vanligaste mat- 

 svampar, »matsudake», en mera underordnad betydelse. Båda dessa 

 former föras till samma släkte; det latinska namnet för matsudake är 

 Coitinellus edodes P. Henn. Ur biologisk synpunkt äro de dock synner- 

 ligen väl skilda. Matsudake är en marksvamp, som erhållit sitt namn 

 av »akamatsu», benämning på en av Japans viktigaste tallarter, Finns 

 densiflora Thunb. Denna tall är ett beståndsbildande skogsträd med 

 utbredning från Kyushu i söder till södra delen av Hokkaido i norr. 

 Till det yttre företer den stor likhet med Pinus silvcsiris. Huvudsakligen 

 förekommer den på högre nivåer; på syddelen av Honshu trivs den 

 bäst i trakter på omkring 2,000 m över havet. 



I de europeiska arbeten, där matsudake behandlas, har en uppenbar 

 missuppfattning beträffande denna svamps växtsätt insmugit sig. A. 

 HOFFMAX låter den förekomma på trädstammar eller avhuggna grenar 

 av tall; hos Mayr möter man den ännu oriktigare uppgiften, att svam- 

 pen skulle leva på ek (förväxling med Tranella fitdfonnis, se 

 nedan!). Som nämnts är matsudake icke någon rötsvamp; den växer 

 alltså icke på tall, ehuru den likvisst av andra skäl tycks vara full- 

 ständigt beroende av detta träd. Man har nämligen gjort den iakt- 

 tagelsen, att svampen endast anträffas i sådana bestånd, i vilka Pimis 

 densiflora ingår. Man har desslikes observerat, att den försvinner med 

 beståndets fullständiga avverkning; redan året därefter är den borta. Detta 

 förhållande erbjuder en påtaglig analogi till ett par andra marksvampars 

 uppträdande i europeiska skogsmarker: lärksoppens [Boletus elegans), 

 som uteslutande förekommer i lärkbestånd, och smörsoppens [Boletus 

 bitens], som i sitt uppträdande är helt beroende av tallen. I båda dessa 

 fall är numera sambandet mellan svamp och träd fullt klarlagt; Melin 



