a'1"li(;a svampar i dkt japanska skogsbruket 61 



liar nämligen kunnat visa, att de tvenne Bo/e/us-artevna. iiro m)-korrhiza- 

 biidare hos de träd, som de så envist följa i spåren. Det ligger ju dä 

 nära till hands att tänka sig, att det påtagliga sambandet mellan matsu- 

 dake och Pinus densiflora skulle vara av samma karaktär. D:r MiMUKA 

 har även inriktat sina undersökningar på utredandet av detta spörsmål, 

 och ehuru man icke kan säga, att hans försök lämnat bindande bevis 

 för en mykorriiizabildning genom matsudake, måste man dock erkänna, 

 att de ytterligare styrka sannolikheten av ett sådant antagande. 



Det artrika ÅW^/z/.v-släktet (rörsopparna) kommer med säkerhet att 

 visa sig vara ett exklusivt mykorrhizasläkte. Att det skulle vara en- 

 samt om denna roll är dock knappast troligt. Snarare bör man kunna 

 vänta, att denna biologiskt mycket intressanta svamptyp utformats även 

 inom andra högre grupper. Det nu föreliggande fallet lämnar som 

 synes starka skäl för att detta inträffat även bland skivlingarna. 



Matsudake gynnas tydligen i sitt uppträdande av grunda råhumus- 

 marker i unga och medelålders bestånd, där undervegetationen icke är 

 allt för rik. Här ombildar mycelet humusskiktets nedersta del till ett 

 segt, av hyfer hopfiltat lager, vilket japanerna benämna »shiro». Ur 

 detsamma taga svampens fruktkroppar sitt ursprung. Här anträffas 

 även massor av talimykorrhizor, som utvändigt äro alldeles vitfiltade a\- 

 hyfer, vilka ju kunna tänkas etablera en förbindelse mellan rotspetsar- 

 nas s\ampmantel och fruktkropparna. I övermogna tallbestånd upp- 

 hör svampen så småningom att \'äxa. Undersöker man här* marken, 

 förefaller det emellertid vid första påseendet, som om denna »shiro» 

 fortfarande skulle vara väl utbildad, men så förhåller det sig icke. Det 

 som tages för en mycelfilt, är i själva verket endast rester av döda tall- 

 mykorrhizor, och det ovanför liggande humuslagret är ganska fattigt på 

 finare rotgrenar. Sådana gamla tallbestånd, som här åsyftas, känne- 

 tecknas vanligen av en mycket svårartad råhumus, vilken kanske under 

 sin uppkomst medför en successiv försämring av livsvillkoren icke endast 

 för träden utan även för deras mykorrhizasvamp. 



Det säger sig självt, att om en kultur i egentlig mening av matsudake 

 skulle komma i fråga, denna icke kan få något gemensamt med shiitake- 

 odlingen. Troligt är väl emellertid, att svampen alltid kommer att in- 

 samlas från sina naturliga förekomster. Skörden försiggår på hösten och 

 är mycket enkel; den ombesörjes huvudsakligen av kvinnor och barn. 

 I de egentliga svampdistrikten har den stegrade efterfrågan på arbets- 

 kraft medfört en allmän höjning av lönerna, och inkomstmöjligheterna 

 för den fattigare befolkningen ha härigenom icke oväsentligt förbättrats. 



Matsudake äger enligt japansk smak finare arom än varje annan mat- 

 svamp, och står därför allmänt på matsedeln hos alla folklager. Den 



