62 TORSTEN LAGERBER(r 



skördas också till avsevärt större kvantitet än shiitake, men mäste trots 

 detta sägas vara av mindre betydelse än denna. Förklaringen härtill är 

 säkerligen den, att den torkade varan icke kan bevaras nägon längre tid 

 utan att förlora sin höga kvalitet. Svampen kan därför knappast bli 

 någon exportvara. På senare tid har m.an emellertid börjat konservera 

 den på burkar, och så behandlad kan den även avsättas på den utländska 

 marknaden. — Ar 1907 insamlades matsudake till omkring 1,9 mill. kg 

 torrvikt med ett värde av omkring 940,000 kronor. Enligt Ml.MURA 

 skulle årsproduktionen senare ha stegrats till 2,5 mill. kg. 



Naturligtvis äter man i Japan ytterligare en mängd svampar. Särskilt 

 en av dessa förtjänar några ord i detta sammanhang, bl. a. därför, att 

 dess biologi och kulturmöjligheter blivit studerade vid den japanska 

 skogsförsöksanstalten. Denna svamp, vars namn är Treniella fticiformis 

 Berk. (fig. 3), växer liksom shiitake saprofytiskt på lövträdsstammar, och 

 kan därför med fördel odlas samtidigt med denna i ekområdena. 



Släktet Treniella bildar typ för en grupp, som brukar betecknas som 

 gelésvampar. Dessas fruktkroppar ha i fuktigt tillstånd en mer eller 

 mindre geléartad konsistens, intorkade bli de nästan hornartade och till 

 volymen så starkt förminskade, att de helt kunna undandra sig upp- 

 märksamheten. Den ifrågavarande formen, som pä engelska betecknas 

 som »white Judas' ear», är till färgen normalt vit; gulaktiga eller helt 

 ofärgade sorter förekomma vid sidan av denna, benämnda resp. »golden 

 ear» och »silver ear». Till formen är fruktkroppen starkt och oregel- 

 undet flikad. 



Mayr har tydligen fått den felaktiga föreställningen, att denna Tre- 

 inella skulle växa på tall och kallas matsudake eller som han säger på 

 grund av sin vita färg även ».shirotake'> (om betydelsen av »shiro» se ovan!). 



En kultur i stort på grundval av konstgjord infektion ställer sig för 

 denna svamp mycket enkel; detta ådagalägges bl. a. av MniURAS in- 

 fektionsförsök. Då fruktkropparna endast äro utvecklade under regn 

 eller i fuktigt väder, stöter det på stora svårigheter att tillvarataga deras 

 sporer för grundläggandet av nya kulturer. Andra och lättare utvägar 

 tinnas dock. Rotved av konara-stockar (Quercus glanduligera), angripna 

 av svampen, kan med fördel användas för detta ändamål. Den pulvri- 

 seras och tillsättes en nödig mängd vatten, och med denna massa ut- 

 föres så infektionen. MoiURA gjorde sådana försök i april månad, och 

 de kröntes med sä gott som omedelbar framgång; redan i juli visade sig 

 de första fruktkropparna. Såväl ek- som avenboksvirke lät sig även utan 



