OM VIRKETS FIATBARUKT 67 



priset pr kbni å rot utgjorde c:a kr. 7,25. Även om nu i dessa gall- 

 ringar ingingo de bestånd, som voro mest i behov av gallring och så- 

 lunda lämnade största mängden gallringsvirke, så visa dock de nämnda 

 siffrorna, att gallringar bedrivna i den omfattningen skulle kunna åter- 

 komma till samma plats först efter närmare 40 är. Under förutsättning 

 att de andra skogarna innehöUe betydligt mindre av gallringsvirke, skulle 

 detta blott betyda, att gallringarna för att bibehålla avkastningen vid 

 samma storlek skulle behöva oftare återkomma till samma bestånd, och 

 på skogsvetenskapens nuvarande ståndpunkt anser man att gallringarna 

 böra återkomma till samma bestånd minst vart 10 — 15 år. 



I våra nu avverkningsbara skogar är årsringsbredden relativt liten och 

 åldern är ofta 200 är, ja ännu mera. Om vi nu genom gallringar skulle 

 kunna åstadkomma att årsringsbredden i medeltal fördubblades, så skulle 

 vi producera samma virkesdimensioner på hälften så lång tid. Vad 

 detta betyder i en affärsverksamhet, där man måste räkna med ränta 

 på ränta under längre tidsperioder, kan var och en lätt föreställa sig. 



Men icke nog härmed. Om vi i förra fallet, med trakthyggesbruk, 

 lämpligen skulle avverka 1/200 av vår skog, skulle vi i senare fallet 

 kunna avverka i/ 100 eller dubbelt så stor areal pr år. 



Huru frestande det än vore att med mera detaljerade siftVor belysa 

 den betydligt ökade avkastningen från genom gallringar skötta skogar,, 

 vägar jag nu ej taga herrarnas uppmärksamhet längre i anspråk genom 

 att gå djupare in i detta ämne. Att genom gallringar en betydlig 

 ökning av virkesproduktionen såväl kvantitativt som kvalitativt verkligen 

 åstadkommes, torde väl numera efter de genom Skogsförsöksanstalten 

 gjorda provyteundersökningarna, vilkas resultat man kan hysa förhopp- 

 ning om att snart nog få se ofifentliggjorda, vara obestridligt. 



Nu komma vi emellertid till den hastigt ökade skogsproduktionens 

 ömma punkt, och den är virkets flytbarhet, som faktiskt är en helt annan 

 och mindre än flytbarheten hos fullmogen skog. Tyvärr har denna sak 

 på sina håll allt för litet beaktats, och detta kan nog hava sin grund 

 däri, att man räknat med för stora medeltal. Vi tänka oss ett stort 

 bolag, var intressesfär sträcker sig över en hel ådal allt ifrån fjälltrak- 

 ternas senvuxna skogar ned till de frodvuxna skogarnas tunga virke å 

 tallmoarna vid kusten. Vi finna att bolaget har en sjunkningsprocent 

 av exempelvis 1,5 å sitt virke. Det låter ju ej så farligt, fastän det rör 

 sig om stora summor. Men syna vi förhållandena närmare, göra vi en 

 del iakttagelser, som äro ägnade att väcka betänksamhet. Antag t. ex. 

 att av det totala avverkningsbeloppet endast 25 % kommer på de nedre 

 ådalsskogarna och att avverkningarna i dessa röra sig låt oss säga en- 

 dast till 1/5 i egentligen frodvuxna bestånd, vilkas virke kan befaras 



