68 A. F. ÖFVERHOLM 



sjunka i liögre grad. Ar da sjunkningen praktiskt bestämd av sjunk- 

 ningen hos virket från sistnämnda skogar, så utgör sjunkningsprocenten 

 för detta virke 1,5X4X3=18 % och det är ju något helt annat än 1V2. 

 En sådan sjunkningsprocent vill nog ingen vara belåten med. 



Vi stå då inför den eventualiteten: 

 i) att antingen använda vårt virke ur frodvuxna beltånd på platsen ge- 

 nom sågverks och pappersmassefabrikers flyttande in i landet, eller 



2) att sända råvaran — virket — på järnväg till sågverken och fabri- 

 kerna vid kusten, eller slutligen 



3) att vid avverkningen och utdrivningen behandla virket på ett sådant 

 sätt, att dess flytbarhet väsentligt ökas. 



De tvä första alternativen vill jag här blott helt flyktigt beröra. 



Förläggningen av sågverk och fabriker vid eller i närheten av kusten 

 erbjuder ju så många och så stora fördelar (jag vill bara såsom exem- 

 pel nämna den större möjligheten av råvarutillförsel från Jiela ådalen 

 och över havet, den lättare och billigare administrationen samt de goda 

 exportmöjligheterna) att en mera allmän flyttning in i landet ej gärna 

 är tänkbar, även om det på sina håll kan vara lämpligt och praktiskt 

 att inne i landet anlägga en del sågverk i mindre skala. 



Det andra alternativet, att sända virket på järnväg till kusten, är en 

 rätt dyr historia, även under särdeles gynnsama förhållanden. Till be- 

 lysning vill jag lämna några siffror från den förxaltning jag själv före- 

 står. Flottningen från Storsjön, Hennans 2:dra distrikt, utgör 3,86 öre 

 pr kubikfot till Ljusnans XXV distrikt, därifrån flottningskostnaden till sjön 

 Bergviken utgör 1,71 öre pr kubikfot, summa 5,57 öre pr kubikfot. 



Järnvägsfrakten från upptagningsplatsen Tranviken, 3 km söder om 

 Hennans station uppgår för torrt virke till 23 öre pr kubikfot och om 

 virket tages direkt ur sjön till 28 öre pr kubikfot. Det är som synes 

 betydligt fördyrande, om detta sätt måste tillämpas, i det att järnvägs- 

 frakten är 5 ggr flottningskostnaden, men det är dock bättre än att man 

 utsätter sig för alltför höga sjunkningsprocenter. 



Den tredje och sista utvägen, att genom särskilt behandlingssätt göra 

 gallringsvirket — eller virket av frodvuxen skog i allmänhet — mera 

 flytbart, är därföre den från alla synpunkter mest tilltalande. 



Sedan jag i Skogsvårdsföreningens tidskrift år 19 14 läst en synner- 

 ligen intressant uppsats av skogschefen Eknst ANDERSSON »Om lämp- 

 ligaste tiden för avverkningars utförande», gjorde jag på våren 1915, 

 för att närmare utröna vad i detta hänseende var att vinna, en fram- 

 ställning till styrelsen för Bergvik och Ala Nya Aktiebolag om bevil- 

 jande av medel för flytförsöks anställande, och styrelsen ställde sig 

 mycket välvillig gentemot detta förslag. Redan flera år förut, eller år 



