OM VIRKF/rs lI,\l'i;ARHF;r 75 



l)ä underlag, visar en oregelbundenhet såtillvida, att det helbarkade 

 virket åtminstone i:a året synes flyta bäst, under det att ordningen 

 mellan randbarkat och obarkat virke är lika som i förra fallet. Virke 

 som lagts på land förhåller sig med avseende å barkningens inflytande 

 pä sjunkningeii på alldeles samma sätt som virke lagt ä is direkt, d. v. s. 

 obarkat virke llyter bäst, randbarkat därnäst och helbarkat sämst. Dessa 

 resultat visa, att det för att öka virkets flytbarhet är av betydelse både 

 att skydda virket för vatteninträngning och att minska virkets 

 vikt genom torkning. 



Sjunkningsprocenten för hela partiet uppgick efter ett års flottning 

 till i.i °o och efter 2 års flottning till 3,4 %. Det helbarkade virket 

 lagt på is sjönk i:a året 3,2 % och 2:a året 5,4 %, under det att obar- 

 kat virke lagt på land sjönk o .%" och 3,2 °o resp. och obarkat lagt pä 

 underlag sjönk 0,9 % och 2,3 °o resp. 



Beträftande soinmarhuggen pappersved har gjorts den iakttagelsen, att 

 den, även om den vid utkörningen lägges direkt på isen, är fullt flytbar 

 både ett och två år, vare sig den är helbarkad eller randbarkad. Huru 

 obarkad pappersved förhåller sig har tyvärr ej prövats i detta samman- 

 hang; men det torde väl knappast vara skäl att vid sommarhuggning 

 underlåta barkning, då man därigenom i hög grad riskerar att röta eller 

 annan skada angriper veden. 



Liksom med avseende å timret är även här att observera, att rand- 

 barkning efter september månads inträde medför ökad sjunkning; denna 

 sjunkningsprocent uppgår i:a året till 3 % och under 2:a året till ytter- 

 ligare 3 %. 



Beträffande syrfälld pappersved, har undersökningen omfattat endast 

 helbarkad sådan. Dennas flytbarhet är ganska tillfredsställande, i syn- 

 nerhet om fällningen skett i senare hälften av juli månad eller i sep- 

 tember. För ernående av största möjliga flytbarhet bör virket läggas pä 

 land eller på underlag ä isen, men ej gärna direkt å densamma. 



Av det föregående torde framgå, att den största och säkraste flyt- 

 barheten såväl vad timmer som småvirke beträffar ästadkommes genom 

 sommarhuggning. 



Men om också sommarhuggningen sålunda visar mycket stora för- 

 delar med avseende ä flytbarheten, så vidlådes den tyvärr av en annan 

 mycket stor olägenhet, nämligen den, att sommarhugget virke är mycket 

 utsatt för blånad och sprickning. 



Jag har gjort en grafisk framställning (fig. i) för att belysa huru hugget 

 virke är utsatt för att blåna. Beträffande sommarhugget timmer är 

 denna benägenhet fcir blånad ungefär lika stor fi)r randbarkat som för 

 helbarkat virke. Den up])går vid huggning under juni och juli till 100 ?o, 



