86 



ERIC \V. RONGE 



icke på den vägen. Att ett dylikt naturligt sammanhang likväl före- 

 finnes, torde man dock ha anledning att förvänta. 



En annan metod måste sålunda användas, och tänker man sig något 

 in i arbetets gång vid timmerhuggningen, ligger det för övrigt ganska 

 nära till hands, vilken undersökningsväg man i första hand har att be- 

 träda. Timmerhuggningen är trots sin enkelhet ett skäligen komplicerat 

 arbete, då det ju egentligen består av en hel serie av småarbeten, som 

 samtliga måste genomgås, innan eti färdighugget timmer kommer till. 

 Arbetet ifråga är av denna orsak visserligen svårare att studera än t. ex. 

 ett så likformigt och enkelt arbete som tackjärnslastning, men man fin- 

 ner lätt, att en grovsortering av huggningsarbetets många smådelar i 

 ii>enne, principiellt skilda tids-klasser är möjlig att göra. Strävan går ju 

 ut på att studera arbetsefifekten, och då är det ju naturligt, att man i 

 första hand bör avskilja de rent effektiva äds momenten eller den tid, 

 då verktyg och muskelkraft komma till direkt användning, från övrig 

 tidsåtgång. Arbetarens förflyttningar (till trädet och utefter den fällda 

 stammen), ombyte av redskap, vilopauser m. m. äro däremot att betrakta 

 såsom ineffektiv men m. 1. m. ofrånkomlig tidsspillan eller spilltid. 

 Totala tidsåtgången blir sålunda efter denna tankegång uppdelad i 



dels effektiv tid, 



dels ineffektiv spilltid. 



Arbetsförloppet vid huggandet eller uppgörandet av ett timmer (ur 

 ett enstocksträd) ställer sig med denna indelningsgrund normalt och i 

 grova drag på följande sätt: 



Effektiv tid. 



Huggning av stupskyra. 



Sågning. 



Sågning. 



Spilltid. 



Arbetarens förflyttning med samt- 

 liga verktyg till trädet; ev. snö- 

 skottning m. m. 



Ombyte av verkt\'g. 



Ev. kort vilopaus. 



Trädet faller; ombyte av verktyg; 

 förflyttning uppefter den fällda 

 stammen. 



Kvistninor. 



— med förflyttning utefter kronan. 

 Ombyte av verktyg. 



