LIGNINHALTENS VÄXLINGAR HOS TALL OCH GRAN 115 



Anmärkas bör däremot, att vi icke utfört vara »avhartsningar» på 

 samma sätt som Pappersmassekontoret, utan för att nå vårt mål: prak- 

 tiskt taget hartsfria vedprov, funnit nödvändigt fortsätta extraktionen 

 med alkoholbensol i Soxhletapparater så länge något löstes, eller åtskil- 

 ligt längre tid — 5 — 6 dagar ä c:a 7 timmar — än d:r WAHLBERGS 

 standardtid av 8 — 10 timmar för bensol- och därefter lika lång tid för 

 alkoholextraktionen (a. st. s. 34). 



Säkerligen till följd av den längre extraktionstiden ha våra å vakuum- 

 torkade filspån beräknade hartsprocenter i allmänhet visat sig ligga icke 

 obetydligt över d:r WAHLBERGS, trots det att vi arbetat med Soxhlet- 

 apparater och sålunda med avkylda lösningsmedel, under det att d:r 

 W. använt en särskilt konstruerad apparat (a. st. s. 31, fig. 12), som 

 tillåter lösningsmedlet att verka vid sin kokpunkt. Hos provgran VI 

 t. ex. (från mossmark) funno vi sålunda en mellan 4 — 12, oftast vid 6 

 — 8 % liggande »hartshalt». Hos en annan granstam (I, se tabellen a. 

 st. s. 39) fann W. c:a 2,5 till 4,5 % bensol- + alkoholextrakt. Emeller- 

 tid hade trissorna av sistnämnda stam förvarats 12 — 13 månader i luft- 

 torrt tillstånd innan de togos i arbete, vilket kan ha verkat nedsättande 

 på lösligheten av de inkrusterande, sannolikt med lignin besläktade och 

 koniferylgruppen tillhörande ämnen, som utdragas med alkohol. Det 

 egentliga fettet och hartset, som utdrages med bensol, håller sig vid i 

 — 2 procent. 



Att d:r W. arbetat med hyvelspån, men vi med fint uppfilat trämjöl, 

 kan ju också i någon män ha inverkat. 



Egentligen kunde det i betraktande av så stora divergenser i harts- 

 utbytena synas fördelaktigare att bestämma cellulosa- och ligninprocenten 

 å torr ved, som genom enbart bensolextraktion befriats frän fett och 

 harts i egentlig mening, sä mycket mer som denna extraktion mycket 

 fort blir fullständig. I så fall får man kvar i veden alkohollösliga in- 

 kruster, som otvivelaktigt rätteligen böra hänföras till lignin i kollektiv 

 betydelse. 



Ha vi sålunda genom uttömmande alkoholextraktion fått en låg lignin- 

 skala vid våra analyser, så kompenseras detta emellertid, som det förefaller, 

 till största delen genom själva bestämningsmetoden, när man som i förelig- 

 gande fall arbetar med 72 %-ig svavelsyra enligt Becker. P. Waen- 

 TIG och E. Kerényi ha nämligen visat, ^ att den ligninrest, man erhåller 

 med svavelsyremetoden är icke oväsentligt större än den, man får kvar, 

 när samma material hydrolyseras med starkaste saltsyra enligt WlLL- 

 STÄTTER och Zechmeister. Ett prov som lämnade 27,9 % Hgnin med 

 den förra metoden gav 33,6 % med den senare. Skillnaden samman- 



^ Zellstoffchemische Abliandlungcn herausg. v. Prof. C. Sciiwalbe, 1920, H. 3, p. 67. 



