124 ASTRID CLEVE v. EULER 



Ytter»£dens ligninhalt ligger, såsom regeln synes vara, någon procent 

 lägre än innervedens, men endast i stammens nedre del. I den övre 

 hälften synas värdena ungefär sammanfalla. 



Icke heller här framträder vid utjämning av kurvorna någon skillnad 

 mellan N- och S-exponerade delar (fig. 9). 



6. Gran med täta årsringar från torr inark. (Provstam IV). 



Av trenne trissor frän resp. en åttondels, tre åttondels och fem åtton- 

 dels stamhöjd uttogos ytter- och innervedsprov från hela stammens om- 

 krets. Innervedsprovet från översta trissan förolyckades dock, vadan 5 

 analyser föreligga. 



Samtliga ligninvärden ligga här betydligt lägre än i övriga provstam- 

 mar, nämligen mellan 23,7 och 26,9 procent (fig. 10). Närmast kommer 

 yttervedserien från motsvarande tallstam från torr mark med omkring 

 27,7 procent. Analyserna divergera emellertid inbördes på ett par pro- 

 cent, utan bestämd ordning, varför intet annat uttalande kan göras än 

 att tendensen här, liksom eljes, i regel är stigande ligninhalt med växande 

 avstånd från stubben. 



Allmänna resultat. 



1. LigJiinJialtens beroende av trädslaget. 



Tall och gran visa sig i stort taget likvärda med hänsyn till förved- 

 ningen. Hos båda ligger den genomsnittliga ligninprocenten ungefär 

 mellan 29 % — stammens nedre del — och 31 % — i stammens övre 

 del — om man håller sig till ordinära träd med normal tillväxt från 

 vanlig skogsmark; vad granen beträffar jämväl från mossmark. 



2. Ligninkaltens beroende av det vedbildandc organets art. 



De lägsta ligninvärdena, 28 — 29 % hos vanliga träd, träffas typiskt t 

 nedre delen av utvuxna stammar (jfr punkt 3). Rotveden är i det under- 

 sökta fallet (tall, 30 — 32 %) ungefär jämngod med stamtopparnas. 



Grenveden ligger flera procent högre, vid c. 35 — 36 %. 



3. Ligninkaltens beroende av trädets, resp. träddelens höjd över marken. 



Här framträder en genomgående och utpräglad tendens hos lignin- 

 halten att stiga med tilltagande relativ höjd hos den vedproducerande 

 träddelen. Alla undersökta provstammar utom n:r III, alltså n:ris IV, 

 V, VI, VII och VIII ha givit högre värden för topp och högre belägna 

 trissor än för längre ned tagna. 



Den frodvuxna granstammen III utgör som sagt ett undantag därut- 

 innan, att ligninhalten i både ytter- och innerved befunnits vara större 



